Справа № 405/2208/24
Провадження №2-а/405/24/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Нетесі С.М.
за участю учасників справи:
представника позивача ЦПМУ ДМС – Житняка Д.Ю.
відповідача громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький адміністративну справу № 405/2208/24 за позовом Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-а) до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом, в якому просить: затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України. 
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що Центрально-південним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої встановлено, що згідно із дата-штампом, проставленим у паспорті громадянина Азербайджанської Республіки НОМЕР_1 , виданого 24.11.2021 року, дійсного до 23.11.2031 року, за обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України відповідач останній раз прибув на територію України 14.02.2022 року. 
Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.02.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі статті 75 ККУ від відбування призначеного покарання відповідача звільнено з іспитовим строком тривалістю один рік. 
Крім того, вказав, що головним спеціалістом сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення ЦПМУ ДМС виявлено відповідача в м. Кропивницький та встановлено, що він перебуває на території України з порушенням вимог міграційного законодавства. 
За час свого перебування на території України відповідач із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував. 
Отже, відповідач перебуває в Україні з порушенням встановленого строку перебування та його подальше перебування на території України суперечить законодавству України. 
При цьому, згідно з вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.02.2023 року відповідач офіційно не працює та не має зареєстрованого місця проживання в Україні. 
31.01.2023 року відповідача, за перевищення встановленого строку перебування в Україні, притягнуто до адміністративної відповідальності, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 
Окрім того, СОЗНМРВ, вважаючи перебування відповідача на території України таким, що суперечить вимогам законодавства України про правовий статус іноземців, на підставі ст. 26 Закону № 3773-VI 31.01.2023 року прийняв рішення № 3 про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни в строк до 05.02.2023, яке відповідачем не оскаржувалось. 
Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28.03.2024 року у справі № 404/6175/22 відповідач звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. 
За обліками системи «Аркан» відповідач територію України у визначений термін не залишив, продовжує незаконно перебувати на території України, що свідчить про його ухилення від виконання рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, на підставі чого, 02.04.2024 року Фортечним відділом у місті Кропивницькому ЦПМУ ДМС відповідача затримано в порядку частини 2 статті 268 КУпАП та 02.04.2024 року прийнято рішення про примусове видворення відповідача з України. 
Враховуючи те, що відповідач був засуджений на території України за вчинення кримінального правопорушення та ухилився від виконання рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, що дає обґрунтовані підстави вважати його таким, що ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, в зв`язку з чим, та з метою уникнення негативних обставин, доцільним є його затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС, строком на шість місяців.
Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання та обов`язковою явкою в судове засідання учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою забезпечено участь відповідача Шахбазова Наіла, у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Державній установі "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України ДМС України" забезпечити проведення відеоконференції за участю відповідача.
Представник позивача ЦПМУ ДМС – Житняк Д.Ю. (діє на підставі довіреності № від 01.01.2024 року) в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив позов задовольнити.
Відповідач Шахбазов Наіл, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечував щодо позову, а також не заперечував щодо фактичних обставин, викладених в ньому.
Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року. 
На виконання вимог вказаного Закону 23.04.2012 року спільним наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка (Інструкція) визначає порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 
Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Згідно зі статтею 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян, затвердженою постановою КМУ від 24.10.2002 №1565, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі.
Пунктом 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 № 844 передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_3 , який є громадянином Азербайджанської Республіки, - ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.02.2022 року о 10:46, по паспорту НОМЕР_2 , через КПП «Бориспіль-D» прибув на територію України, про що свідчить дата-штамп, проставлений у паспорті громадянина Азербайджанської Республіки, а також витяг з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України.
Паспортний документ НОМЕР_2 , виданий 24.11.2021 року на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 23.11.2031 року. 
Крім того, встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2023 року (справа № 404/6175/22) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.
З зазначеного вироку суду також встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення віднесене до категорії умисних тяжких злочинів. Як особа ОСОБА_7 характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності з 2018 року, не має постійного місця проживання, інвалід 3-ї групи, раніше не судимий.
Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
За час перебування на території України відповідач клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не порушував, що не заперечувалося під час судового розгляду справи відповідачем.
Судом також встановлено, що Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області 31.01.2023 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ 001182 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2023 року ПН МКВ 001182 ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., який був сплачений згідно з квитанцією № 20 від 14.02.2023 року. 
Крім того, встановлено, що 31.01.2023 року Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення № 3 про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України в термін до 05.02.2023 року. 
Як вбачається з розписки, зазначене рішення ОСОБА_3 отримав особисто 31.01.2023 року. Крім того, з вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін ознайомлений, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .
При цьому, встановлено, що на час судового розгляду справи, зазначене рішення відповідачем не оскаржувалось.
Крім того, на адресу керівника Кропивницької окружної прокуратури направлено повідомлення від 31.01.2023 року щодо рішення про примусове повернення до країни походження іноземця, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2024 року (справа № 404/6175/22) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 21.02.2023 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, звільнений від призначеного йому покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання №МКВ 000029 від 02.04.2024 року Фортечним відділом у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП для з`ясування обставин правопорушення 02.04.2024 року о 09 год. 29 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий. 
02 квітня 2024 року Фортечним відділом у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби прийнято рішення №6 про примусове видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лерік Азербайджанської Республіки. 
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. 
Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію або якщо такий договір не має механізму реалізації чи не виконується.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Відповідно до частин 3, 4 статті 30 зазначеного Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з ч. 1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Отже, законодавством визначено вичерпний перелік підстав, які передбачають можливість прийняття рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч.11 ст.289 КАС України).
Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.
Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, зокрема затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час незаконно, за відсутності відповідних правових підстав, перебуває в Україні, враховуючи те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення чи чинити перешкоди у його виконанні, окрім того, враховуючи, що відповідач не має законного джерела існування та об`єктів власності на території України, не навчається та не працює, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також приймаючи до уваги положення ч.19 ст.289 КАС України за якими за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, визначених ст.289 КАС України судовий збір не сплачується, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.
На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 289, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення, - задовольнити.
Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України.
Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.
Рішення суду звернути до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана в десятиденний строк з дня проголошення судового рішення. Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд. 

Суддя
Ленінського районного
суду м.Кіровограда Лілія Андріївна Іванова