ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 лютого 2026 року	Справа №160/23738/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, орган опіки та піклування Ляшківської сільської ради - Служба в справах дітей Ляшківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними.

Суть спору: 20 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Ляшківської сільської ради Служба в справах дітей Ляшківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
-визнати дії головного державного виконавця Браславець Людмили Василівни щодо звернення стягнення на кошти в сумі 11529, 34 грн., належні малолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 протиправними;
-стягнути з Слобожанського Відділу державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах, яких діє їх законний представник - ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 11 529, грн. 34 коп. (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять грн. 34 коп.).
Позовна заява обґрунтована тим, що органом державної виконавчої служби було протиправно накладено арешт та стягнено з карткового рахунку позивача грошові кошти, які мали спеціальний режим використання. Зокрема, зазачені кошти перераховано на картковий рахунок ОСОБА_3 Дніпропетровською обласною військовою адміністрацією в якості матеріальної допомоги дітям загиблої ОСОБА_6 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
06 вересня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшли пояснення. Зокрема, третьою особою зазначено, що ГУ ДКС України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Отже, у випадку прийняття судом рішення щодо стягнення з органу ДВС майнової шкоди у розмірі 11 529, 34 грн., воно буде виконане ГУ ДКС України на підставі та в межах норм профільного законодавства.
23 вересня 2025 року від відповідача Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що саме на банк покладено обов`язок перевірки наявності підстав для перевірки коштів/слектронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, в такому випадку банк повідомляє відділ про наявність таких обставин. Також, зазначив, що ОСОБА_3 в період з 10.12.2024 (дата визначення поточного рахунку у виконавчому провадженні) до 07.03.2025 (дата списання коштів) не було повідомлено відповідача про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, або про те, що рахунок, з якого списано кошти, носить спеціальних характер використання коштів, які на нього надходять. Також, банком не надано підтвердження виконавцю та не повернено постанову про арешт коштів без виконання. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розг ляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження.
Матір`ю дітей є ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_3 уклав шлюб 22.03.2023, про що Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №49. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб. 
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року у справі №196/225/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю"Фінансовакомпанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ЗПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ":
заборгованість за кредитним договором №9649162 від 11.04.2024 в розмірі 20095.20 грн., з яких: 5000.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 14 520.20 грн. - сума заборгованості за відсотками, 575.00 грн. - сума заборгованості за комісією;
заборгованість за кредитним договором №8575547 від 09.04.2024 в розмірі 17 884.00 грн., з яких: 4000.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 12 964.00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 920.00 грн. - сума заборгованості за комісією;
заборгованість за кредитним договором №79811639 від 01.05.2024 в розмірі 7 975.00 грн., з яких: 5 500.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2 475.00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
заборгованість за кредитним договором №2886437 від 01.05.2024 в розмірі 8334.00 грн., з яких: 7200.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 1134.00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
заборгованість за кредитним договором №7768818 від 08.04.2024 в розмірі 10 920.00 грн., з яких: 3 000.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 7920.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; судовий збір в розмірі 1871.30 грн., а всього 67079.50 грн. (шістдесят сім тисяч сімдесят дев`ять грн. 50 коп.).
Царичанським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №196/225/24 від 16.10.2024, у відповідності до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Страхова група "ТАС" 61663, 22 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації. 
13.11.2024 Головним державним виконавцем Слобожанським відділом державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Браславець Людмилою Василівною відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа від 16.10.2024 №196/225/24, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Страхова Група «ТАС» 61663, 22 коп. матеріальної шкоди в порядку суброгації. 
13.11.2024, з метою звернення стягнення на майно боржника, винесено постанову про арешт коштів боржника.
10.12.2024 боржник ОСОБА_3 звернувся до відповідача для з`ясування причин арешту коштів на рахунку.
10.12.2024 боржник ОСОБА_3 надав заяву №26943 від 10.12.2024 щодо визначення поточного рахунку у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
Згідно з наданої боржником довідки з банківської установи АТ КБ «Прриватбанк» на визначення поточного рахунку № НОМЕР_1 в призначенні платежу зазначено - поповнення рахунку ОСОБА_3 .
10.12.2024 постановою державного виконавця визначено поточний рахунок фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року. Вказана постанова була надіслана на виконання до АТ «КБ «Приватбанк».
З витягу з ЄРДР №22024040000001423 від 30.11.2024 вбачається, що 30.11.2024 близько 17 години 44 хвилини підрозділами збройних сил російської федерації здійснено обстріл ракетою невстановленого типу по цивільній інфраструктурі с. Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області. Внаслідок влучання ракети пошкоджені прилеглі житлові будинки за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а також неексплуатовану будівлю за адресою АДРЕСА_3 . Загинуло 4 особи, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 Дніпропетровською обласною військовою адміністрацією надано матеріальну допомогу членам сімей цивільних громадян, загиблих (померлих) внаслідок військової агресії російської федерації у розмірі 300000 грн. 
Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації віж 06.02.2025 №Ц-1, рішенням обласної комісії з питань надання матеріальної допомоги особам, які опинились у складних життєвих обставинах від 31.01.2025 №1 ОСОБА_3 надано матеріальну допомогу у розмірі 3/5 її частки.
Відповідно до банківської виписки ОСОБА_3 за період 05.02.2025 на картковий рахунок № НОМЕР_1 перераховано грошові кошти у сумі 180000, 00 грн. (60 000, 00 грн. - ОСОБА_3 , 60000, 00 грн. - малолітньому сину загиблої ОСОБА_6 . ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , і 60000, 00 грн. малолітній доньці загиблої ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2025 та 04.03.2025 державним виконавцем винесено платіжні інструкції на списання коштів, серед яких №10664, з рахунку боржника ОСОБА_3 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 .
07.03.2025 за платіжною інструкцією №10664 на депозитний рахунок надійшли кошти в розмірі 71 529, 34 грн.
Кошти по виконавчому провадженню НОМЕР_3 були перераховані стягувачу у повному обсязі.
У зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа 10.03.2025 державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, за наслідком чого арешт коштів припинено.
13 березня 2025 року позивач через свого представника звернувся до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_4.
Листом від 19.03.2025 №38783 Слобожанський відділ Державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області надав відповідь, яким відмовлено у знятті арешту з рахунку ОСОБА_3 .
Не погоджуючись зі стягненням грошових коштів у розмірі 11 529, 34 грн., які є власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 10 Закону України №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 13 цього Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII).
Статтею 48 Закону № 1404-VIII встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша).
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга).
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).
При цьому, стаття 48 Закону №1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Статтею 52 згаданого Закону встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.
Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону № 1404-VIII, наведений у статті 73 цього Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
При цьому законом, встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).
Згідно із висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 16 липня 2020 року в справі №1.380.2019.006270 та від 18 квітня 2022 року в справі №640/19274/20, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, окрім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їхнього знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ. Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону №1404-VІІІ).
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених у постанові від 20 квітня 2022 року в справі №756/8815/20, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, окрім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону №1404-VІІІ). При цьому передбачене абзацом 2 частини другої статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною, встановленою законом.
У постановах від 14 серпня 2024 року в справі №338/1125/23 та від 29 січня 2025 року у справі №279/809/24 Верховний Суд констатував, що саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VІІІ, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їхнього обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути таку постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ. У разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їхнє подальше списання не можна вважати протиправними.
Отже, за сформованою судовою практикою, Закон №1404-VІІІ не покладає на виконавця обов`язку здійснювати попереднє дослідження цільового призначення кожного банківського рахунку боржника до накладення арешту. Частина третя статті 52 указаного Закону такий обов`язок покладає на банк - саме він повинен перевірити, чи підпадає рахунок під спеціальний режим, і в разі виявлення цільового призначення, яке виключає арешт коштів, зобов`язаний повідомити виконавця та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання. Водночас обов`язок виконавця полягає у знятті арешту з коштів на рахунку боржника саме за умови надання документального підтвердження, що відповідний рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, банком або боржником.
Повертаючись до обставин справи.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження було з`ясовано, що боржник ОСОБА_3 має відкриті рахунки в банківських установах, в тому числі в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
На підставі отриманої інформації, у зв`язку з невиконанням боржником виконавчого документа, державний виконавець у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, керуючись статтею 56 Закону №1404-VІІІ, виніс постанову від 13 листопада 2024 року ВП НОМЕР_2 про арешт коштів боржника ОСОБА_3 , якою постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у розмірі 71529,34 грн. Копії постанови направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.
Тож, як убачається з постанови про арешт коштів, головний державний виконавець визначив банківським установам відповідний порядок виконання цієї постанови. Зокрема, ця постанова містить застереження для банків про неможливість накладення арешту на кошти на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 на підставі поданої ним 10.12.2024 до відповідача заяви визначено поточний рахунок в АТ «КБ «Приватбанк» для здійснення видаткових операцій у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
АТ «КБ «Приватбанк» виконало указану постанову від 13.11.2024 про арешт коштів боржника.
07 березня 2025 року списано з відповідного банківського рахунку ОСОБА_3 усю суму заборгованості у розмірі 71529,34 грн.
Матеріали виконавчого провадження не містять повернутої банком постанови головного державного виконавця про арешт коштів боржника за мотивами та з підстав, передбачених, зокрема, частиною третьою статті 52 Закону №1404-VІІІ.
Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.
Документального підтвердження, що рахунок позивача має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, відповідачу надано не було.
У зв`язку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа 10.03.2025 державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, за наслідком чого арешт коштів припинено.
Суд звертає також увагу, що ОСОБА_3 звернувся до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з рахунку ОСОБА_3 лише 13.03.2025 в той час, коли виконавче провадження було закінчено 10.03.2025, а арешт коштів припинено.
Відтак, знайшли підтвердження обставини того, що в період з 10.12.2024 до 07.03.2025 (дати списання заборгованості з рахунку боржника) ОСОБА_3 не вживав визначених п.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо зняття арешту з коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернення стягнення на які заборонено законом.
Отже, дії державного виконавця щодо примусового стягнення коштів з рахунку ОСОБА_3 вчинено у відповідності до вимог Закону, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність вчинених дій.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне Управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, орган опіки та піклування Ляшківської сільської ради - Служба в справах дітей Ляшківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон