Справа № 201/1173/26
Провадження № 3/201/369/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року      м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої судді       Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання     Денисенко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:
13 грудня 2025 року близько о 18 годині 50 хвилин за адресою: м. Дніпро, на площі Шевченка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем RENAULT MEGANE, н.з. НОМЕР_2 , був учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого, залишив місце пригоди, органи поліції не повідомив, чим порушила п. 2.10.а ПДР - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв або клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності суду не надав, що свідчить про його неявку без поважних причин. Судом було направлено повістку на вказану у протоколі адресу, яка повернулася з відміткою на конверті: «адресат відсутній». Разом з тим, у наданих суду матеріалах справи відсутні відомості щодо номера мобільного телефону особи, що унеможливило здійснення повідомлення іншими засобами, зокрема через СМС повідомлення чи телефонограму. Отже, судом виконані вимоги закону щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце судового розгляду, всіма можливими засобами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).
Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, про яке він повідомлений належним чином, суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила обставини ДТП, просила їх врахувати, притягнути особу, яка вчинила адміністративне правопорушення до відповідальності та компенсувати кошти на ремонт її автомобіля Volkswagen Jetta, н.з. НОМЕР_3 .
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 з огляду на наступне. 
Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 560562 від 06 січня 2026 року, рапортами працівників поліції, копією схеми місця подій від 13 грудня 2025 року, поясненнями водія т.з. Volkswagen Jetta, н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи.
Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в залишенні водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якого він причетний, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
При визначені виду і розміру стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.
Крім того, слід зазначити, що відшкодування шкоди потерпілому при розгляді справи про адміністративне правопорушення законом не передбачено. Суд може накласти адміністративне стягнення, однак не вправі вирішувати питання про компенсацію матеріальної шкоди. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій, що вона не позбавлена права звернутися за компенсацією до страхової компанії (в разі відсутності страхування - до МТСБУ) або до суду з цивільним позовом відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 1166 ЦК України.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-4, 283, 284, 299 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її ухвалення.

Суддя О.С. Конопленко