Справа № 396/2327/25
Провадження № 2/396/199/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

10.04.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Директор ТОВ "Юніт Капітал" Марія Хлопкова звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9872973 від 25.07.2024 року у розмірі 30428 грн.
Позов мотивує тим, що 25 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом введення одноразового ідентифікатора 22819. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, перерахувавши відповідачеві на банківську картку № НОМЕР_1 , суму, вказану останньою у заявці при укладенні кредитного договору.
17 лютого 2025 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 17022025-МК /Юніт Капітал, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № Б/Н від 17.02.2025 позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 34428 гривень, яка складається з : 9200 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 21228 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам, 4000 грн – заборгованість за штрафними санкціями, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилася. У позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом установлено, що 25 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом введення одноразового ідентифікатора 22819. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, перерахувавши відповідачеві на банківську картку № НОМЕР_1 , суму, вказану останньою у заявці при укладенні кредитного договору.
17 лютого 2025 року ТОВ " МАКС КРЕДИТ " та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 17022025-МК /Юніт Капітал, відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № Б/Н від 17.02.2025 позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 34428 гривень, яка складається з : 9200 гривень – заборгованість по тілу кредиту, 21228 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам, 4000 грн – заборгованість за штрафними санкціями, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн.
Надані представником позивача копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також судом враховано, що при викладенні позовних вимог, позивачем не вказано про вимогу стягнення штрафних санкцій у сумі 4000 гривень.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та адвокатським бюро "Соломко та партнери "; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги; акт прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким АБ ""Соломко та партнери " надало правову допомогу ТОВ "Юніт Капітал" щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором на загальну суму 7000 грн.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.
Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд
ухвалив :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором № 00-9872973 від 25.07.2024 року у розмірі 30428 гривень та 2422 гривні 40 копійок судового збору та 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:     О.  С. Цесельська