ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/833/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/924/25 Категорія: 307000000 	Попельнюха А. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді  секретар	Карпенко О. В., Новіков О. М. Широкова Г.К.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2026 (повний текст складено 06.02.2026, суддя в суді першої інстанції Попельнюх А. О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Медведівської сільської ради Черкаського району про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом в якому просила суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 003807 від 25.06.1996 за № 495 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), який був виготовлений на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , яка заповіла їй все своє майно.
Спадкова справа № 55250080 була заведена у приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н. В.
08.06.2017 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,59 га, а 27.10.2021 - видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Також у ОСОБА_1 була ще одна тітка – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_3 відповідно до заповіту від 03.09.1994 заповіла сестрі ОСОБА_2 житловий будинок, у якому проживала.
Крім вказаного будинку ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай) розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифікату серії ЧР № 003807 від 25.06.1996, зареєстрованого 12.07.1996 Книзі реєстрації сертифікатів за № 495.
На час смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала її сестра ОСОБА_2 , а тому за нормами ЦК УРСР, що діяв на той час, вона вважається такою, що прийняла спадщину.
ОСОБА_2 за життя не встигла оформити правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, а позивач на даний час не може отримати свідоцтво про право на спадщину на неї через відсутність правовстановлюючих документів на майно (земельну ділянку), що є предметом спадкування.
Наведені обставини позбавляють ОСОБА_1 можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, що й стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2026 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшло право на земельну частку (пай) як майнове право особи, однак позивач не надала суду доказів наявності між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 родинних зв`язків та не довела суду факт прийняття цієї спадщини ОСОБА_2 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 .
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_1 до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), належну ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 не зверталася, рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно нотаріусом не приймалося, тому звернення до суду з відповідними вимогами є передчасними.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Хорошун С. А. просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2026, як ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що суд не звернув належної уваги на те, що в матеріалах справи міститься довідка № 325 від 20.06.2024, видана Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради, де вказано, що ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_3 , що підтверджує родинні зв`язки між ними. Крім того, приватний нотаріус Костенко Н. В., в якого була заведена спадкова справа ОСОБА_2 і яка видавала позивачу свідоцтва про право на спадщину категорично відмовилася видавати будь-які письмові відмови стосовно отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка є предметом даного позову. Враховуючи позицію відповідача, який заперечував проти позову, в даному випадку вбачається спір про право, що дає можливість позивачу на звернення до суду і без нотаріальної відмови у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно.
Суд вищевикладених обставин не врахував та дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Медведівської сільської ради вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та ухвалене з дотримання норм чинного законодавства.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.06.2014, актовий запис № 06 (а.с. 11).
Під час розгляду справи судом була досліджена копія спадкової справи № 110/2013, заведена 04.11.2013 приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н. В. після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої встановлено, що позивач є спадкоємицею її майна за заповітом та прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, про що свідчить заява № 236 від 04.11.2013 (а.с. 90).
Заповіт був складений ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Ліщенко Н. П., який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, згідно з яким усе своє майно, належне їй та на яке вона за законом матиме право на день смерті, заповіла позивачці ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) (а.с. 96).
Після смерті ОСОБА_2 позивачці 08.06.2017 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,5990 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Худоліївської сільської ради Чигиринського р-ну, Черкаської обл.
27.10.2021 було видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с. 100, 101 зворотна сторона).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними інформаційної довідки Чигиринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 8767/23.15-25 від 20.12.2025.
На час відкриття спадщини ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 003807, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації 12.07.1996 зроблений запис за № 495 (а.с. 17-18).
Відповідно до заповіту від 03.09.1994, нотаріально посвідченого Виконавчим комітетом Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 30, який на день смерті заповідача не змінений і не скасований, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, розташований у с. Худоліївка Чигиринського (нині - Черкаського) р-ну Черкаської обл. (а.с. 44).
Право на земельну частку (пай) розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 003807, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , яке є предметом спадкування, не охоплене заповітом, тому спадкування вказаного майна повинно здійснюватися за законом відповідно до вимог ЦК УРСР.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом, яке здійснюється у випадку відсутності заповіту; ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі заяву про прийняття спадщини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом та прийняла спадщину шляхом подання у визначений законом шестимісячний строк заяви про її прийняття нотаріусу. Дана обставина підтверджена матеріалами справи та є достовірно встановленою судом. 
До правовідносин спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають застосуванню норми ЦК УРСР (1963 року в редакції від 27.12.1996).
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в 21 цього Кодексу. 
Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
На підставі ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями.
Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.
На підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР). 
Положеннями ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або неприйняття ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька так і з боку матері (друга черга). 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме заповіту від 03.09.1994 (а.с. 44) ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Худоліївка Чигиринського (нині Черкаського) р-ну, Черкаської обл.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки право на земельну частку (пай) розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 003807, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , яке є предметом спадкування не охоплене заповітом, тому спадкування вказаного майна повинно здійснюватися за законом відповідно до вимог ЦК УРСР. 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами, тому ОСОБА_2 є такою, що прийняла в спадщину і право на вищевказану земельну частку (пай) розміром 1,81 в умовних кадастрових гектарах. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ту обставину, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дана обставина унеможливлює визнання судом доведеним факту прийняття ОСОБА_2 спадкового майна ОСОБА_3 , не охопленого заповітом за законом у відповідності до вимог ЦК УРСР.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що дійсно вони не містять доказів, які підтверджують факт родинних відносин між вищезазначеними особами, а тому висновок суду про відмову в задоволенні позову із вказаних підстав повністю підтверджений наявними матеріалами справи та встановленими судом обставинами. 
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом довідки, виданої виконавчим комітетом Медведівської сільської ради № 325 від 20.06.2024 про місце реєстрації осіб (а.с. 19), яка на думку скаржника підтверджує родинні зв`язки між особами відхиляються колегією суддів та не спростовують висновку суду в цій частині, оскільки довідка органу місцевого самоврядування про місце реєстрації підтверджує лише факт проживання осіб за однією адресою, а не їхні родинні зв`язки, які записуються в погосподарські книги не за офіційними документами, а зі слів власника домогосподарства на його розсуд.
Для доведення спорідненості (для спадщини, пенсії тощо) необхідні свідоцтва про народження, шлюб, зміну імені або витяги з ДРАЦС, які прямо вказують на кровний зв`язок або шлюбні відносини. Якщо ці документи втрачені або їх не можливо отримати, факт родинних зв`язків встановлюється виключно в судовому порядку засобами доказування, встановленими цивільно- процесуальним законом.
Крім того, судом встановлено і дану обставину сторони не заперечили, що після смерті ОСОБА_3 спадкові справи не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Вказана обставина підтверджена зокрема даними Чигиринської державної нотаріальної контори № 596/01-09 від 13.12.2025 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 83602813 від 13.12.2025 (а.с. 86-87).
Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач мотивує підстави свого звернення до суду з даним позовом неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів, однак надає до матеріалів справи копію сертифікату на земельну частку ( пай), оригінал якого заходиться у позивача, що спростовує обґрунтованість вказаної підстави позову
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Встановивши, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у неї умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а саме відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні про обставину передчасності звернення до суду з відповідним позовом.
Інші доводи позивача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції. 
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2026 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника позивача – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2026 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 01.04.2026.

Суддя-доповідач

Судді