461/1155/26
1-кп/461/364/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2026  м.Львів 
Галицький районний суд м. Львова у складі колегії суддів:
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретарів судового засідання   ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора     ОСОБА_6 ,
захисника     ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 22026140000000020 від 09.01.2026  року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Великий Суходіл Краснодонського району Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії в Україні воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Луганську Луганської області та беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «народна міліція» самопроголошеної «лнр», на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись ідеологічним мотивом, маючи на меті завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, виконував завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, а також застосовував стрілецьку зброю (АК-47) та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.
У такий спосіб ОСОБА_8 , ігноруючи свій громадянський обов`язок, передбачений Конституцією України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи добровільно з усвідомленням негативних наслідків своїх дій та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, 24.02.2022 перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, чим вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, беручи участь в діяльності незаконного збройного формування «народна міліція» самопроголошеної «лнр» та пройшовши військову підготовку у збройних підрозділах російської федерації, у ході якої набув навичок користування стрілецькою зброєю, опанував тактику ведення бою, здійснення штурму, наступу та відступу, з метою забезпечення бойових дій рф проти України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, керуючись ідеологічним мотивом, з 12.03.2022 до 16.09.2022, в умовах воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованих військовими формуваннями російської федерації територіях Харківської області (с. Старовірівка Куп`янського району, с. Яковенкове Балаклійського району, с. Московка Куп`янського району) у складі взводу охорони 2 роти НОМЕР_2 батальйону 202 стрілецького полку незаконного збройного формування «народна міліція» самопроголошеної «лнр», надавав іноземній державі – російській федерації та її представникам – військовослужбовцям збройних сил російської федерації та контрольованих нею представникам самопроголошеної «лнр» допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, та обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою, чим вчинив державну зраду.
Крім того, громадянин України ОСОБА_8 , діючи умисно, добровільно, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, брав участь в незаконному збройному формуванні, створеному на тимчасово окупованій території, з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
ОСОБА_8 , достовірно знаючи про діяльність самопроголошеної «лнр», створеної державою-агресором рф, усвідомлюючи, що така є незаконною, яка спрямована на завдання шкоди національній безпеці України та становить серйозну загрозу суверенітету та територіальній цілісності держави, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, з 15.03.2022 до 16.09.2022 добровільно брав участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування взводу охорони 2 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_3 стрілецького полку на посаді стрільця.
При цьому, ОСОБА_8 , беручи участь у вказаному незаконному збройному формуванні, був достовірно обізнаний, що воно відноситься до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у протистоянні збройній агресії російської федерації та керованих нею самопроголошених «днр» та «лнр», та ставить перед собою специфічні завдання.
ОСОБА_8 , будучи громадянином України, добровільно беручи участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні самопроголошеної «лнр», створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, відповідно до покладених на нього завдань, керуючись статутами збройних сил самопроголошеної «лнр» та російської федерації, упродовж періоду часу з 15.03.2022 до 16.09.2022, виконував обов`язки стрільця взводу охорони 2 роти 2 батальйону 202 стрілецького полку незаконного збройного формування «народна міліція» самопроголошеної «лнр», створеного на тимчасово окупованій території Луганської області, забезпечуючи бойову діяльність полку у місцях перебування збройних сил російської федерації та самопроголошеної «лнр» в населених пунктах Харківської області (с. Старовірівка Куп`янського району, с. Яковенкове Балаклійського району, с. Московка Куп`янського району) у складі взводу охорони 2 роти НОМЕР_2 батальйону 202 стрілецького полку незаконного збройного формування «народна міліція» самопроголошеної «лнр», які ними захоплені та тимчасово окуповані внаслідок незаконного воєнного вторгнення на територію України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2026 року у справі № 461/591/26 було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні  №22026140000000020 від 09.01.2026 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Відповідно до ст.297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. 
Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно з вищезазначеним, виклик ОСОБА_8 в судові засідання, призначені на 25.02.2026 року, 02.03.2026 року, 10.03.2026 року, 17.03.2026 року, 02.04.2026 року, 15.04.2026 року здійснювався шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр».

Ухвалою колегії суддів Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2026 року вирішено здійснювати спеціальне судове провадження стосовно  ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст. 323 КПК України) суд зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Безпосередньо дослідивши докази, подані під час провадження у справі, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши нижченаведені докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:
-даними заяви ОСОБА_8 від 20.12.2022, в якій останній повідомив, що усвідомлює, що вчинив злочини проти України, а саме державну зраду у виді переходу на бік ворога (російської федерації) у складі незаконного збройного формування, створеного терористичною організацією «лнр», підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у зв`язку з чим щиро розкаюється;
-даними особової справи військовополоненого, згідно якої вбачається, що ОСОБА_8 16.09.2022 був взятий в полон біля міста Куп`янськ Харківської області в ході бойових дій з підрозділами збройних сил російської федерації;
-даними протоколу огляду від 07 серпня 2025, згідно якого проведено огляд матеріалів, які розміщені в мережі «Інтернет», а саме сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 офіційного сайту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (https://mindev.gov.ua/) на предмет наявності інформації щодо перебігу бойових дій станом на 24 січня 2023 року на території Харківської області, зокрема, щодо ймовірного місця взяття в полон учасника т.зв. «збройних сил днр/лнр», громадянина України ОСОБА_8 , з якого вбачається, що дата початку тимчасової окупації міста Куп`янська Куп`янської територіальної громади Харківської області – 24 лютого 2022 року, дата завершення – 09 вересня 2022 року;
-даними протоколу огляду від 11.11.2022, відповідно до якого оглянуто сторінки в мережі Інтернет та отримано інформацію про ратифікацію державною думою російської федерації договору про дружбу з так званими «донецькою народною республікою» та «луганською народною республікою», що раніше було підписано президентом російської федерації. Крім того, в ході огляду було виявлено статтю з назвою «ЗаконЫ ЛНР», в якій розміщено текст закону лнр «О воинской обязаности и военной службе» від 14.07.2018 №241-ІІ;
-даними протоколу проведення пред`явлення для впізнання від 06.10.2023 року, який оформлено відповідно до приписів ст.104 КПК України, та додатку до нього - диску з відеозаписом проведеної слідчої дії. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що впізнає особу ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками;
-даними протоколу проведення пред`явлення для впізнання від 06.10.2023 року, який оформлено відповідно до приписів ст.104 КПК України, та додатку до нього - диску з відеозаписом проведеної слідчої дії. Свідок ОСОБА_10 зазначив, що впізнає особу ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками;
-даними листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 08.01.2024 №33/7-323-В/нт, згідно якої вбачається, що Об`єднаним центром реалізовано відповідне рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, за результатами якого ОСОБА_8 , 31.12.2022 передано державі-агресору;
-даними протоколу тимчасового доступу до речей те документів від 26.02.2025 отримано інформацію з бази даних Державного реєстру виборців, згідно якої ОСОБА_8 , є громадянином України, відомості про припинення громадянства України не подавались.
20 лютого 2014 року, положеннями ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначене початком тимчасової окупації території України, яка розпочалась із збройного вторгнення регулярних військ рф на територію АР Крим і м. Севастополь.
У березні – квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, спрямованої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.
В окремих містах та районах Донецької області, всупереч законодавству України, 07.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Донецької народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Донецької народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі – «лнр»). 
Одночасно прийнято рішення вчинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому, упродовж квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «лнр».
Надалі представниками самопроголошеної «лнр», які контролюються окупаційною адміністрацією російської федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські («органи державної влади лнр») та силові органи. 
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області упродовж квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» визнані тимчасово окупованими територіями. 
Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Луганської області з числа представників політичного блоку «лнр» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», є органами окупаційної адміністрації російської федерації.
У свою чергу, органи окупаційної адміністрації російської федерації, з метою незаконного утримання влади на тимчасово окупованих територіях та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України, створили незаконні збройні формування, до складу яких залучали місцевих жителів. На тимчасово окупованій території Донецької області, окрім інших, створене незаконне збройне формування «народна міліція», так званий 202 стрілецький полк.
Політичне та військове керівництво російської федерації, діючи всупереч вимогам міжнародних договорів, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.
19.02.2022 головою «лнр» підписано указ №УГ-98/22 «Про проведення загальної мобілізації», та оголошено повну мобілізацію.
21.02.2022, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, російською федерацією визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.
22.02.2022 президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.
24.02.2022 приблизно о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.
24.02.2022, на виконання зазначеного вище наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в тимчасово окупованій Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на цей час.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.
Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Колегія суддів при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, невтручання у приватне життя.
Судом під час судового розгляду справи вживалися всі заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_8 до суду та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи для забезпечення права на захист.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано:
- за ч.1 ст.111 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 05.01.2022), оскільки він вчинив державну зраду - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту;
- за ч.2 ст.111 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 07.03.2022), оскільки він вчинив державну зраду - діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а саме надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану;
- за ч.7 ст.111-1 КК України, оскільки він, будучи громадянином України, приймав добровільну участь в діяльності незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території.
Призначаючи покарання, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд враховує, що відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України, є особливо тяжкими злочинами, а також відомості про особу обвинуваченого, його вік, те, що він з середньою освітою, одружений, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з положеннями ст.66 КК України, судом не встановлено. 
При цьому, суд вважає звернути увагу захисника у кримінальному провадженні на наступне. 
На думку сторони захисту, заява обвинуваченого про його щире каяття в період перебування останнього в полоні є пом`якшуючою обставиною, яку слід врахувати при призначенні покарання. 
Керуючись правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові №166/1065/18 від 18 вересня 2019 року, колегія суддів зазначає, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 такі дані відсутні. 
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, за вчинення злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, суд визнає вчинення цього злочину з використанням умов воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд приймає до уваги, що відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинені діяння, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання:
- в межах санкції ч.1 ст.111 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 05.01.2022) у виді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією майна, 
-за ч.2 ст.111 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 07.03.2022) у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією майна,
-за ч.7 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років, з позбавленням права обіймати посади ворганах державної влади та органах місцевого самоврядування на строк10 років, з конфіскацією майна.
Призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, передбачене санкцією ч.7 ст.111-1 КК України, суд враховує, що згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.09.2023 у справі №404/2081/22, згідно з чинними положеннями ст.55 КК України у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.
Призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкціями ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Враховуючи, що обвинувачений вчинив злочини проти основ національної безпеки України, cуд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_8 на праві власності.
Відповідно до положень ч.1-3 ст.70 КК України, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд визначає обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування та з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, стосовно ОСОБА_8 не застосовувались.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст.323, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років, з позбавленням права обіймати посади ворганах державної влади та органах місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
На підставі ч.1,3 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади ворганах державної влади та органах місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя   ОСОБА_1 
Судді          ОСОБА_2 
ОСОБА_3