ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2597/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 р. у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР”, с. Андрушки, Житомирська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт", м. Дніпро
про стягнення збитків в розмірі 583 251,68 грн. 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СІГНЕТ-ЦЕНТР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" збитки за договором транспортного експедирування № 171022-1 від 17.10.2022 р., у загальному розмірі 583 251,68 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 р. в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР” звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" зазначило, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які Товариство понесе і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції складає 25 000,00 грн. При цьому, Товариство зазначило, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, докази про розмір витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР” залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2025р. у справі № 904/2597/25 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Скаржника.
В постанові Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026р. у даній справі не вирішувалося питання щодо розподілу судових витрат понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
16.02.2026р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення, у якій Товариство просить суд стягнути з Позивача на користь Відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 25 000,00 грн..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026р. призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 р. у справі № 904/2597/25 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “СІГНЕТ-ЦЕНТР” до Центрального апеляційного господарського суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, якими Товариство просить суд відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а у разі наявності підстав для задоволення заяви зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, до розумного та співмірного розміру.
Заперечення мотивовані тим, що, що відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21, Позивач зазначає, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" вказує, що справа не є складною, предмет спору, обставини справи та правова позиція сторін не є новими для адвоката Скосарева П.В., оскільки він представляв інтереси ТОВ "ТЕП "Горизонт" ще на стадії розгляду в суді першої інстанції, а тому адвокату не було потрібно вивчати нові джерела права, опрацьовувати незнайому судову практику чи досліджувати нові обставини справи. Викладена відповідачем позиція повністю дублює аргументи, викладені у суді першої інстанції, витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн по якій уже було стягнуто 07.10.2025 р. Господарським судом Дніпропетровської області.
Щодо конкретних позицій Акту наданих послуг, ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" зазначає, що пункти 1 та 2 Акту фактично є складовими однієї послуги — «підготовка відзиву на апеляційну скаргу», а їх штучне розбиття на окремі позиції слугує виключно збільшенню загальної суми витрат. Аналогічно, пункти 3 та 4 Акту дублюють один одного, оскільки зміст заперечення на відповідь на відзив фактично копіює зміст самого відзиву.
Крім того, ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" зазначає, що єдиним аргументом відповідача у даному спорі як в суді першої, так і апеляційної інстанції є наявність постанови Північно-західного апеляційного господарського суду по справі № 906/1514/23, жодного посилання на іншу судову практику у процесуальних документах наведено не було.
Щодо включення до витрат послуги з підготовки заяви про додаткове рішення (п. 6 Акту), ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" посилається на постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 р. у справі № 910/9714/22, якою підтверджено висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 р. у справі № 914/1564/20 та у низці додаткових постанов, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" посилається на постанови Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару є завищеним щодо іншої сторони спору.
З урахуванням викладеного, ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР" просить суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ТЕП "Горизонт" у повному обсязі, а у разі ухвалення додаткового рішення — зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката до розумного та співмірного розміру, який, на думку ТОВ "СІГНЕТ-ЦЕНТР", не може перевищувати 5 000,00 – 7 000,00 грн.
Розглянувши заяву представника ТОВ "ТЕП "Горизонт" про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду бере до уваги те, що Верховний Суд, вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, послідовно і логічно зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:
- практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3)доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (п. 97 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі №922/1964/21);
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями ст.ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (п. 1.20 додаткової постанови Верховного Суду від 19.07.2021р. у справі №910/16803/19);
- у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанови Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №910/9024/21, від 11.01.2024р. у справі №924/423/23). З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат;
- застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (постанови Верховного Суду від 08.02.2024р. у справі №295/3068/20, від 18.01.2024р. у справі №927/885/17);
- додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1ст. 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з ч.1 ст. 221 ГПК України (п. 7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023р. у справі №911/3312/21);
- щодо заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та/чи подання доказів, то процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022р. у справі №921/221/21, від 31.05.2022р. у справі №917/304/21, від 02.02.2024р. у справі №910/9714/22);
- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21.10.2021р. у справі №620/2936/20);
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц);
- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022р. у справі №161/5317/18). Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду від 20.11.2025р. у справі № 910/7294/22, у постанові від 07.02.2024р. у справі № 910/216/23, у постанові від 07.11.2024р. у справі № 906/835/23.
З огляду на викладене, якщо справа в суді апеляційної інстанції розглядається з повідомленням учасників справи, заява про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції, за винятком витрат щодо сплаченого нею судового збору, має бути зроблена до закінчення судових дебатів, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення (апеляційним судом).
Заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.
Подібні висновки щодо питання відшкодування судових витрат викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2021р. у справі №910/2891/20, від 22.06.2022р. у справі №922/2339/21, від 13.09.2022р. у справі №908/273/21, від 04.10.2022р. у справі №914/2380/21.
При цьому, варто зазначити, що норми ГПК України не обмежують сторін у праві (можливості) подати разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявити, зокрема, усно до закінчення судових дебатів, про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції.
Водночас, Суд вказує, що відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" на апеляційну скаргу містить лише попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в розмірі 25 000 грн. та повідомлення про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Заяви про розподіл таких витрат відзив на апеляційну скаргу не містить. 
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" пропустило один з обов`язкових етапів практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. При цьому, сам по собі факт подання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом встановленого законом п`ятиденного строку не змінює обов`язку заявника надати письмово, або зробити усно заяву про подачу доказів понесення судових витрат до судових дебатів.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 07.02.2024р. у справі № 910/216/23.
Оскільки під час розгляду справи (до закінчення стадії судових дебатів) ТОВ"Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" не заявило, на виконання вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом апеляційної скарги по справі та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт", про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №904/2597/25 – відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя   О.В. Чус