ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10039/25  Номер провадження 33/814/291/26	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді, 01 липня 2025 року о 00:35 год. в м. Полтава, вул. Харківське шосе, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці.) 
Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» відмовився на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП., оскільки правопорушення вчинено повторно протягом року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Конюшенко М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову за ч. 2 ст. 130 та закрити провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Зокрема вказує про упереджений характер поведінки працівників поліції, не відповідність їх дій вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу, що сам водій неодноразово висловлював бажання пройти огляду в закладі охорони здоров`я про що він також зазначив в протоколі про адмінправопорушення.

Одночасно в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поважних причин, оскільки апеляційна скарга на постанову суду від 21 жовтня 2025 року, яка вчасно була подана до місцевого суду 31 жовтня 2025 року, була повернута постановою Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року, в зв`язку з відсутністю договору на правничу допомогу. Після повернення апеляційної скарги, останню було подано повторно з урахуванням вимог апеляційного суду.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Так, матеріалами справи доводиться, що після винесення постанови місцевим судом 21 жовтня 2025 року, захисником в встановлений КУпАП 10 денний строк, через систему «електронний суд» – 31 жовтня 2025 року була подана апеляційна скарга. Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2025 року скаргу було повернуто з підстав відсутності договору про надання правової допомоги, після усунення зазначених недоліків апеляційна скарга була подана повторно.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами в даній справі є: 
постанова ЕНА №5110134 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – керування ТЗ особою, позбавленою права керування,
протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №377596 від 01.07.2025 за ч. 2 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями «я готов поехать в наркодиспансер», 
направлення на огляд водія до медичного закладу, 
акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, 
картка обліку адміністративного правопорушення з приміткою про позбавлення права керування на 1 рік 27.01.2025.
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані захисником під час апеляційного розгляду. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень ст. 247 КУпАП . 
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч. 2 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема повторна протягом року свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 

Як вбачається з запису відеореєстратора поліцейського автомобіля, автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено під час комендантської години за допомогою проблискових вогнів.
Під час спілкування з водієм, особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 , було повідомлено, що підставою зупинки є саме порушення ним комендантської години.
На неодноразові пропозиції надати документи як на автомобіль, так і на право керування транспортним засобом, водій тягнув час, телефонував, при цьому був попереджений, що в разі невиконання законних вимог працівників поліції до нього може бути застосовано фізичну силу та доставлено до відділення для встановлення особи.
Вказані документи не були надані поліцейським, а особу водія було встановлено по базі даних. 
Також ОСОБА_1 було повідомлено про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що останній почав ходити навкруги, неодноразово запитував «За що ти мене зупинив?» та відмовився в подальшому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (01:00 год).
Враховуючи повторність відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння протягом року, вказані дії стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги щодо упередженого ставлення до водія з боку працівників поліції та недотримання проведення ними порядку огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу.
З долучених до справи відеозаписів з бодікамери працівника поліції, які є належними та допустимим доказами в розумінні статті 251 КУпАП, не вбачається жодних упереджених дій відносно водія ОСОБА_1 , якому протягом 30 хвилин неодноразово було повідомлено про причини зупинки керованого ним ТЗ, натомість останній протягом всього часу спілкування не надав документи на вимогу поліцейського на право керування та на автомобіль, вів себе зухвало та не реагував на пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. 
Так, водія ОСОБА_1 , у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного сп`яніння, спочатку було повідомлено про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано проходження огляду на місці зупинки ТЗ або в медичному закладі, натомість останній поводив себе неадекватно, неодноразово перепитував про причини зупинки, тобто обрав собі поведінку, яка свідчила про явне затягування ним спілкування з працівниками поліції. 
Посилання захисника на виявлене водієм бажання пройти огляд в медичній установі, про що ним також було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставним, оскільки таке бажання було висловлено після фактичної відмови від проходження огляду, роз`яснення прав та повідомлення про складання постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП та протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити захиснику Конюшенко Марії Анатоліївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя      О.І. Обідіна