Справа № 367/10694/24
Провадження №2/367/1934/2025

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

31 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого – судді Кравчук Ю.В., 
за участю:
секретаря судових засідань – Опанасенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 
в с т а н о в и в:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» – Моісеєнко Максим Юрійович звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову представник зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» та ОСОБА_1 07 травня 2021 року укладено Кредитний договір (оферти) № 07.05.2021-100000145 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною Договору.
Вказує, що відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати надання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт» та електронною квитанцією від 08 травня 2021 року.
Стверджує, що ставка «Економ» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ».
В свою чергу ставка «Стандарт» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та період «Економ».
Зазначає, що первинний період користування кредитом – 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.
Вказує, що згідно п. 1.1. Договору, за цим Договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Стверджує, що відповідно до п. 1.3. Договору, протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Зазначає, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п. 2.1. Договору).
Вказує, що згідно п. 2.3. Договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Представник стверджує, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту – день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит. (п. 2.4 Договору).
Зазначає, що відповідно до п. п. «а» п. 4.1. Договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Вказує, що у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені Договором терміни/ строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 5.5. кредитного договору (п. 7.1 Договору).
Стверджує, що відповідно до заявки від 07 травня 2021 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 7 000 гривень 00 копійок з первинним строком на 14 днів, а ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі 7 000 гривень 00 копійок, що підтверджується електронною квитанцією про переказ коштів від 08 травня 2021 року, отже кредитором виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі. 
Зазначає, що в свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26 липня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 21 000 гривень 00 копійок, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7 000 гривень 00 копійок та за відсотками – 14 000 гривень 00 копійок.
Зауважує, що згідно виписки (довідка субконто) ОСОБА_1 не здійснено жодної оплати, а отже нарахування відсотків було зупинено при закінченні обумовленого кредитним договором строку з урахуванням ставок «Економ/ Стандарт».
Вказує, що згідно п. 8.1, цей Договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом одного року.
Стверджує, що ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 7 000 гривень 00 копійок, а отже акцептовано умови договору.
Крім того, представник зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року.
Вказує, що відповідно до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу, фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору.
Згідно з п. п. 2.4., 2.5. зазначеного Договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі переліку. Після підписання акту приймання-передачі переліку до фактора переходять всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього договору.
Стверджує, що на виконання умов зазначеного Договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 03 травня 2024 року.
Вказує, що таким чином станом на дату подання даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» є єдиним належним кредитором за кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 . 
Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок, та понесені судові витрати у розмірі 6 422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, що складаються з судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками.
У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07.05.2021-100000145 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок на строк 14 календарних днів з дати надання за процентною ставкою «Економ»/ «Стандарт».
Ставка «Економ» – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. В свою чергу ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Первинний період користування кредитом – 14 днів з дати надання. Проценти у розмірі 1 960 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок сплачуються до 21 травня 2021 року. Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк.
Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру.
Згідно п. 1.1. Договору, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 1.3. Договору, протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Згідно з п. 2.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.
Відповідно до п. 2.3. Договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
Згідно з п. 2.4. Договору, днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Відповідно до п. п. «а» п. 4.1. Договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Згідно з п. 7.1. Договору, у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 5.4. кредитного договору.
Заявка на отримання кредиту підписана позичальником ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора «U563».
Підписанням заявки на отримання кредиту ОСОБА_1 підтвердила, що приймає пропозицію укладення Договору (оферти), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року, з яким попередньо ознайомилась. Погодилась, що акцептовані нею умови Договору містяться у вказаній заявці та оферті. 
Позичальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в обумовленій Договором сумі, що підтверджується електронною квитанцією про переказ коштів «LIQPAY» № 1642107059 від 08 травня 2021 року на суму 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором не виконала внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року, що підтверджується карткою субконто Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», згідно з якою заборгованість ОСОБА_1 складає 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок, з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість по тілу кредиту, 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за відсотками.
Крім того, судом встановлено, що 03 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» укладено Договір факторингу № 030524-12 за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за плату відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» своє право грошової вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників.
Згідно з п. 5.1.1. Договору факторингу, фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом, згідно цього договору.
Відповідно до п. п. 2.4., 2.5 Договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі переліку. Після підписання акту приймання-передачі переліку до фактора переходять всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього договору.
На підтвердження факту укладення Договору факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» надано Акт приймання-передачі переліку № 1 до Договору факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, та витяг із переліку № 1 до Договору факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року, з якою вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року на суму 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок, з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість по тілу кредиту, 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за відсотками.
Вказана сума заборгованості збігається із наданою позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» довідкою про розмір простроченої заборгованості за Кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 .
03 травня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення № 268879 про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 030524-12 від 03 травня 2024 року.
Крім цього, 03 травня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу № 268879 про сплату заборгованості за Кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року в розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів встановлено укладення та підписання відповідачем ОСОБА_1 договору кредитної лінії з відповідною фінансовою установою, невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повернення отриманих у борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», що набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих у кредит коштів всупереч ч. 1 ст.81 ЦПК України не надала, а тому суд вважає, що заборгованість на підставі зазначеного договору підлягає стягненню, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником, наявність заборгованості та перехід такої від первісного кредитора до правонаступника.
Надані позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
Всупереч вищенаведеному, відповідачем ОСОБА_1 не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», та неналежного виконання зобов`язань за договором.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок.
Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини - заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
Так, представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Верітас Центр», в особі члена (учасника) об`єднання Моісеєнка Максима Юрійовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», в особі представника Гордієнко Аліни Василівни, копію Звіту про виконану роботу від 05 серпня 2024 року відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року по клієнту ОСОБА_1 , копію платіжної інструкції № 954 від 02 серпня 2024 року.
Згідно з п. 1.1. Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлений сторонами.
Відповідно до п. 1.2. Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, сторони погодили наступний обсяг робіт: виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та пред`явити зазначені позови до суду, при цьому подання позовів відбувається виключно через підсистему «Електронний Суд».
Згідно з п. 3.1. Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року, вартість послуг визначається наступним чином: 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачується замовником самостійно.
Відповідно до Звіту про виконану роботу від 05 серпня 2024 року відповідно до Договору № 07/24-НК про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року по клієнту ОСОБА_1 , виконавцем надано замовнику за його запитом послуги у відповідності та на умовах Договору, а саме: на підставі прийнятого замовником рішення щодо звернення з позовом до відповідача по справі, сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; складено позов (на підставі отриманих документів); роздруковано та підписано позов, роздруковані додатки до позову та один примірник позову з додатками направлений відповідачу; замовлено сплату судового збору; завантажено позов з додатками в підсистему «Електронний суд», направлено до суду; проведена детальна консультація замовника щодо дій після відкриття провадження у справі.
Згідно з платіжною інструкцією № 954 від 02 серпня 2024 року, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» на рахунок Адвокатського об`єднання «Верітас Центр» проведено оплату у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, з призначенням платежу: оплата за надання правничої допомоги згідно договору № 07/24-НК від 02 липня 2024 року, за позовом до ОСОБА_1 .
Дослідивши надані представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу та її розміру докази, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» має право на відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, –
в и р і ш и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором № 07.05.2021-100000145 від 07 травня 2021 року у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 
Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», код ЄДРПОУ 43170298, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 601
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя    Ю.В. Кравчук