ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 квітня 2026 року	Справа №160/32739/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/32739/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з урахуванням уточненої позовної заяви звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірною та незаконною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні та направленні документів в Міністерство оборони України для отримання компенсації в повному обсязі за смерть військовослужбовця яка відповідно до висновку ВЛК Так, пов`язана з захистом Батьківщини та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до МО України документи на отримання дружиною та батьками загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 грошової компенсації в сумі 12 мільйонів сімсот вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень (12718155), в зв`язку з тим що його смерть відповідно до висновку ВЛК Так, пов`язана з захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що станом на час виникнення спірних правовідносин вони мали право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 у розмірі 15 000 000,00 грн., оскільки відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 14.06.2024 року захворювання та причина їх чоловіка та сина Так, пов`язані з захистом Батьківщини. В подальшому після зарахування коштів на карткові рахунки, позивам стало відомо про нарахування грошової компенсації у значно меншому розмірі ніж 15 000 000,00 грн. Вказують, що під час аналізу документів, на підставі яких призначено одноразову грошову допомоги було встановлено, що згідно наказу про виключення зі списків особового складу військової частини смерть їх чоловіка та сина не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та акт службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 містить різні відомості щодо причин та умов, що сприяли смерті. Стверджують, що висновок військово-лікарської комісії є основним документом, ніж акт службового розслідування військової частини, для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю та проходженням військової служби, а також призначення, нарахування та виплати грошових компенсацій. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/32739/25.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
17.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та серед іншого зазначає, що за фактом смерті військовослужбовця було проведено службове розслідування та було встановлено, що смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала під час перебування у відпустці за станом здоров`я, а отже під час проходження ним військової служби. Отже відсутні підстави для виплати рідним ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000,00 грн., передбаченої Постановою №168.
17.02.2026 року від Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_4 проведено службове розслідування та за результатами якого було встановлено, що смерть не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби. 
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками, а ОСОБА_3 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_4 , який проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до сповіщення сім`ї №6/1445 від 12.02.2024 року сповіщено ОСОБА_3 про те, що рядовий ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуваючи в основній відпустці.
З акту службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2024 року встановлено, що смерть рядового ОСОБА_4 настала під час проходження військової служби.
Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 року №131 військовослужбовця за призовом рядового ОСОБА_4 , колишнього номера обслуги НОМЕР_2 штурмового батальйону, який знаходиться в розпорядженні командира частини, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті гострої легенево-серцевої недостатності, легеневої емболії, з 07 лютого 2024 року у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків з військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії, протокол №1897 від 14.06.2024 року захворювання рядового ОСОБА_4 «Гостра легенева-серцева недостатність. Легенева емболія», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується зокрема актом службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2024 року №478 – захворювання та причина смерті, Так, пов`язані із захистом Батьківщини.
З огляду на смерть ОСОБА_4 під час захисту Батьківщини позивачі з метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги 12.01.2025 року звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними заявами.
31.01.2025 року представник ОСОБА_3 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій просив додатково направити для оформлення компенсації за смерть в повному обсязі до військової частини для внесення змін в акт розслідування смерті ОСОБА_4 ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2025 року, в тексті якої вказано, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв під час проходження військової служби є компетенцією виключно військово-лікарської комісії.
Листом Військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2025 року представника позивача-3 повідомлено, що відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.08.2020 року № 283 службове розслідування є завершеним після його затвердження відповідним командиром (начальником), і результати вважаються остаточними, якщо інше не передбачено законодавством. Внесення будь-яких змін до висновків чи документів службового розслідування можливе виключно на підставі судового рішення. 
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 травня 2025 року № 245/975, затвердженого заступником Міністра оборони України від 21 травня 2025 року, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому настала смерть (2024) в сумі 2 271 000 гривень в рівних частках кожному.
Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 13.06.2025 року виплачено 757 000,00 грн. одноразової грошової допомоги.
Вважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено протиправні дії щодо відмови у в оформленні та направленні документів до Міністерства оборони України для отримання одноразової грошової допомоги в повному обсязі, позивачі звернулися з позовом до суду. 
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Із наведених вище приписів Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слідує, що подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.
Водночас перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відтак, одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Так, матеріалами справи підтверджується те, що відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії, протокол №1897 від 14.06.2024 року захворювання рядового ОСОБА_4 «Гостра легенева-серцева недостатність. Легенева емболія», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується зокрема актом службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2024 року №478 – захворювання та причина смерті, Так, пов`язані із захистом Батьківщини".
Згідно з пунктом 3 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.
Відповідно до пункту 1, 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. 
У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. 
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
В пункті 10 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України 25 грудня 2013 року прийнято постанову № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
За пунктом 4 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Відповідно до приписів пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: 
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); 
у разі смерті військовослужбовця або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадку, передбаченому підпунктом 2 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть; 
у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). 
В ході судового розгляду встановлено, що 12 січня 2025 року ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_2 (мати), які є членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25 грудня 2013 року № 975.
Доводи позивачів що документи на отримання одноразової грошової допомоги оформлені ІНФОРМАЦІЯ_6 протиправно на суму меншу ніж 15 млн. грн. судом не враховуються, оскільки виплата одноразової допомоги здійснюється за заявою поданою особисто членом родини загиблого військовослужбовця, що і було здійснено позивачами 12.01.2025 року.
Звернення позивачів про отримання саме одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975 та долучені до них документи, що надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 , були розглянуті Комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
За результатом розгляду наданих заяв комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 травня 2025 року № 245/975, затвердженого заступником Міністра оборони України від 21 травня 2025 року, дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_4 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому настала смерть (2024) в сумі 2 271 000 гривень в рівних частках кожному.
Таким чином позивачі реалізували своє право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги.
Суд зазначає, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 травня 2025 року № 245/975 є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який породжує для позивачів відповідні правові наслідки, зокрема визначає розмір належної їм виплати.
Вказане рішення Комісії Міністерства оборони України на теперішній час є чинним, у встановленому законом порядку позивачами оскаржене не було.
Проте у даній справі позивачі оскаржують дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в оформленні та направленні документів до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачі фактично не погоджуються із розміром призначеної їм одноразової грошової допомоги.
Суд звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у спірних правовідносинах виконує лише функції з прийому, оформлення та направлення документів про призначення одноразової грошової допомоги до Міністерства оборони України та не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення, зокрема щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги.
Також суд зазначає, що у разі встановлення порушень у діях відповідача це не призведе до зміни чи скасування рішення комісії Міністерства оборони України, яке визначає розмір виплати та не призведе до відновлення прав позивачів.
Крім того матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення позивачів до відповідача із заявами щодо оформлення та направлення документів для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн. грн., а також доказів відмови відповідача у вчиненні таких дій. 
За таких обставин, враховуючи що позивачами не було направлено інших заяв, окрім поданих 12.01.2025 року та розглянутих Міністерством оборони, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не допускав протиправної відмови в оформленні та направленні документів в Міністерство оборони України для отримання компенсації в повному обсязі за смерть військовослужбовця яка відповідно до висновку ВЛК Так, пов`язана з захистом Батьківщини.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів до ІНФОРМАЦІЯ_1 не ґрунтуються на чинному законодавстві України, а тому задоволенню не підлягають.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська