Номер провадження: 22-ц/813/3645/26 
Справа № 522/21575/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.08.2023 року приблизно об 11:50 год. ОСОБА_2 , керуючи спеціальним транспортним засобом Tatra ТЗ (трамвай), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Преображенській, 48 в м. Одесі, не вибравши безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїла зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року у справі № 522/17769/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_2 на час ДТП виконувала свої трудові обов`язки, керуючи спеціальним транспортним засобом Tatra ТЗ (трамвай), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належним КП «Одесміськелектротранс».
Цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП застрахована не була.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , становить 193 034,75 грн.
Позивач вважає, що оскільки вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП встановлено постановою суду, а остання на момент скоєння ДТП перебувала у трудових відносинах із КП «Одесміськелектротранс», на користь позивача з КП «Одесміськелектротранс» підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 193 034,75 грн, яку просив стягнути на свою користь.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволено.
Стягнуто із Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 193 034 (сто дев`яносто три тисячі тридцять чотири) гривні 75 копійок у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 930 (одна тисяча дев`ятсот тридцять) грн 35 коп. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої матеріальної шкоди до 90 485 грн, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач повинен визначатись як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі висновок експерта №7593 від 16 вересня 2023 року не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того що вони понесені саме ним, позивачем до суду не надано. Вказаний висновок експерта не може бути безперечним доказом понесених витрат на відновлювальний ремонт, так як повинен визначати розмір відновлювального ремонту на підставі саме документів, які підтверджують здійснення такого ремонту. Саме до таких висновків дійшов Верховний суд в постанові №753/19288/14-ц від 30.10.2019 року
Належним доказом понесених матеріальних збитків є висновок експерта №24-6797 судово транспортної товарознавчої експертизи від 05.02.2025 року, яка була призначена Ухвалою приморського районного суду. Відповідно до вказаного висновку вартість матеріального збитку становить 90 485,15 грн. Саме така сума підлягає сплаті за пошкодження в результаті ДТП. Звертаємо увагу, що ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 290 060 гривень. Сума стягнення за рішенням суду – 193 034 грн. Таким чином, при таких незначних пошкодженнях позивач отримує суму, яка становить 2/3 частини від ринкової вартості автомобіля до ДТП. Зважаючи, що позивачем не надано жодного документу, який підтвердив би вартість відновлювального ремонту, то вважає, що слід врахувати висновок судово транспортно - товарознавчої експертизи №24-6797 від 05.02.2025 року.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, на 17.03.2026 року на 14:00 год. учасники справи не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, стягуючи із Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 193 034 (сто дев`яносто три тисячі тридцять чотири) гривні 75 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, розподіляючи судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача, як потерпілої внаслідок ДТП особи, підлягає відшкодуванню реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яка відповідно до висновку експерта № 7593 експертного, транспортно - товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, складеного 16 вересня 2023 року, становить 193 034,75 грн. Разом з тим, відповідно до дослідницької частини висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025, вартість відновлювального ремонту указаного транспортного засобу становить 195 496,08 грн, що є більшою, ніж заявлено позивачем. Тому стягненню на користь позивача підлягає сума в межах позовних вимог відповідно до положень ст. 13 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що 30.08.2023 об 11:50 год. ОСОБА_2 , керуючи спеціальним транспортним засобом Tatra ТЗ (трамвай), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Преображенській, 48 в м. Одесі, не вибравши безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїла зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 у справі № 522/17769/23 ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
На час вчинення ДТП ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КП «Одесміськелектротранс», що не заперечується останнім.
Згідно з висновком експерта ОСОБА_3 № 7593 експертного, транспортно- товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, складеного 16 вересня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, становить 193 034,75 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, становить 91 313,30 грн.
Відповідно до висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025 на виконання ухвали суду, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 серпня 2023 року, станом на дату ДТП складає 90 485,15 грн. У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що вартість відновлювального ремонту указаного транспортного засобу становить 195 496,08 грн.
Листом Моторного (транспортного) страхового бюро № 3-016/29204 від 06.09.2023 відмовлено позивачу у відшкодуванні шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 30.08.2023 в м. Одесі по вул. Преображенська, 48, за участю транспортного засобу (ТЗ) марки Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , та трамвая марки Tatra ТЗ з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Зазначено, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені в п. 1.5 Закону, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.
Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, - п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до зазначених норм шкода відшкодовується потерпілому, тобто тій особі, якій вона завдана. Такий висновок узгоджується з загальною ознакою цивільно-правової відповідальності, якою є її компенсаторний характер; тому заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані виключно на компенсацію майнових втрат саме потерпілого, тобто відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18, пункти 82, 83), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19, пункт 8.22), від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20, пункт 69)).
Таким чином, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не безпосередньо на особу, яка заподіяла таку шкоду, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини особи, яка завдала шкоди.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Зазначений висновок узгоджується і з нормою частини першої статті 1172 ЦК України та частини другої статті 1187 ЦК України.
Відповідно до приписів статей 1172 та 1187 ЦК України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15 червня 2018 року дійшов висновків, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем. В такому випадку відповідальність юридичної особи (організації) настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, перебуває з цією організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.
У справі, що переглядається судом встановлено, що на час вчинення ДТП ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з КП «Одесміськелектротранс» та керуючи транспортним засобом Tatra ТЗ (трамвай), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виконувала свої службові обов`язки, що не заперечується КП "Одесміськелектротранс",а тому в силу приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, вказана обставина не підлягає доказуванню.
З наведених підстав відповідальність по відшкодуванню завданих позивачу збитків внаслідок ДТП лежить на КП «Одесміськелектротранс».
Тому з урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивач у справі відповідно до положень ч. 1 ст. 1192 ЦК України має право на відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди.
Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч. 3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України).
Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження №61-26508св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16 (провадження №61-31661св18), зазначено, що згідно зі ст.ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.
Системний аналіз ст.22 ЦК України ч.2 ст.1192, ст.1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (див. постанову Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 (провадження №61-16265св20).
При цьому коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (див. постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16 (провадження № 61-31661св18).
Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/робото здатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.
Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації; фізичний знос КТЗ (його складників) - утрати вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).
Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а їх вартість з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Згідно з п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.
Так, у матеріалах справи містяться два експертних досліджень, який був зроблений позивачем і поданий разом з позовною заявою (висновок експерта ОСОБА_3 № 7593 від 16.09.2023 року), та зроблений на виконання ухвали (висновок експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складний 05.02.2025 року).
Згідно з висновком експерта ОСОБА_3 № 7593 експертного, транспортно- товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, складеного 16 вересня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, становить 193 034,75 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, становить 91 313,30 грн.
Відповідно до висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025року на виконання ухвали суду, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 серпня 2023 року, станом на дату ДТП складає 90 485,15 грн. У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що вартість відновлювального ремонту указаного транспортного засобу становить 195 496,08 грн.
Судом першої інстанції правомірно взято до уваги два експертні дослідження, які не суперечать одне одному, проте оскільки відповідно до дослідницької частини висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025 року, вартість відновлювального ремонту указаного транспортного засобу становить 195 496,08 грн, що є більшою, ніж заявлено позивачем, тому стягненню на користь позивача підлягає сума в межах позовних вимог відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, та судом було взято до уваги висновок експерта № 7593 16.09.2023 року від згідно якого, визначено вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 30.08.2023, становить 193 034,75 грн.
Отже, установивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди за рахунок відповідача у повному обсязі без застосування коефіцієнта фізичного зносу, оскільки визначений розмір матеріальних збитків у сумі 193 034,75 грн підтверджений належними та допустимими доказами і відповідає фактичній вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.
Фактично доводи апеляційної скарги зведенні щодо заперечення суми відшкодування у сумі 193 034,75 грн, та необхідності до стягнення 91 313,30 грн, проте, такі доводи в даному конкретному випадку ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та суперечать усталеній практиці Верховного Суду, який неодноразово зазначав, що коефіцієнт фізичного зносу враховується виключно у разі стягнення вартості транспортного засобу при страховому відшкодуванні, тоді як у випадку відшкодування реальних збитків у вигляді вартості відновлювального ремонту він не застосовується. У цій справі позивачем міститься вимога саме про відшкодування вартості відновлювального ремонту, визначеної експертним шляхом, що відповідає положенням ст.ст. 22, 1192 ЦК України та правовим позиціям Верховного Суду. З огляду на те, що шкода завдана трамваєм, який не підлягає обов`язковому страхуванню, а відшкодування здійснюється безпосередньо з роботодавця як володільця джерела підвищеної небезпеки.
Як вже було раніше зазначено відповідно до дослідницької частини висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025 року, вартість відновлювального ремонту указаного транспортного засобу становить 195 496,08 грн, оскільки не застосувався коефіцієнта фізичного зносу, який становить 0,7.
А при кінцевому визначенні матеріального збитку, згідно формули наведеної у висновку експерта № 24-6797 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 05.02.2025 року, враховується вже коефіцієнта фізичного зносу 0,7.
Оскільки відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені в п. 1.5 Закону, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу, тому відшкодовується повна вартість відновлювального ремонту.
Інші доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з остаточним висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду - без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» — залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 02.04.2026 року.

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова