ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/1548/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В., 
представників учасників справи:
Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" - Шидерова Н.С.,
ОСОБА_1 - особисто,
Керуючого реалізацією майна боржниці - Коваленко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 (колегія суддів у складі: Філінюк І.Г. - головуючий, Аленін О.Ю., Таран С.В.)
та постанову Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 (суддя Найфлейш В.Д.)
у справі №916/1548/23
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи
1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Боржниця) звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. 
2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.05.2023, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржниці, введено процедуру реструктуризації боргів Боржниці, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Коваленко І.А.
3. Ухвалою попереднього засідання господарського суду від 26.09.2023 зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів, а саме: вимоги Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на суму 13512,60 грн; вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріптолаб" на суму 215368,00 грн; вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") на суму 1631365,20 грн.
4. Ухвалою господарського суду від 02.04.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укртехфінанс" (далі - ТОВ "ФК "Укртехфінанс") про визнання грошових вимог задоволено частково, визнано "Укртехфінанс" з грошовими вимогами на суму 12622586,71 грн.
5. 27.05.2025 АТ "Ощадбанк" звернулось до Господарського суду Одеської області з клопотанням про закриття провадження у справі та 01.09.2025 подало доповнення до клопотання.
6. АТ "Ощадбанк" вважає, що поведінка Боржниці та подана нею інформація під час провадження у справі про її неплатоспроможність є недобросовісною.
7. Так, кредитор вказував на неповноту розкриття фінансової інформації Боржницею стосовно рахунків і доходів, вимагав дані за 2020-2022 роки та зазначав про неналежне виконання обов`язків керуючим реструктуризацією, зокрема про неналежну перевірку майнового стану Боржниці.
Фактичні обставини справи, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій
8. Як вбачається з матеріалів справи, арбітражним керуючим в межах повноважень здійснено запити та отримано наступні відповіді, відповідно до яких рухомого, нерухомого майна за Боржницею не зареєстровано. 
9. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №335514140 за ОСОБА_1 на праві власності майно не зареєстровано, наявні арешти.
10. Арбітражним керуючим проведено інвентаризацію та встановлено наявність майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 134,6 кв.м, в тому числі житловою - 44,1 кв.м.
11. Заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11.05.2018 у справі №520/48/18 визнано за Боржницею право особистої власності на вказаний житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 398 кв.м, реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно №8546771.
12. Однак, як зазначено арбітражним керуючим, вказане право власності не зареєстровано, у зв`язку з наявністю обтяжень за ОСОБА_1 , що унеможливлює реєстраційні дії, а також у зв`язку з апеляційним оскарженням заочного рішення. 
13. На момент розгляду справи, забезпеченим кредитором звернуто стягнення на вказаний житловий будинок, а саме 11.06.2025 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С. проведено реєстрацію права власності на житловий будинок садибного типу у АДРЕСА_1 за ТОВ "ФК "Укртехфінанс".
14. Рішенням зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 від 31.10.2024 відхилено пропозицію схвалення запропонованого плану реструктуризації боргів Боржниці.
Стислий виклад постанови суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
15. Постановою Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 у задоволенні клопотання АТ "Ощадбанк" про закриття провадження у справі відмовлено, припинено процедуру реструктуризації боргів Боржниці та повноваження керуючого реструктуризацією, визнано ОСОБА_1 банкрутом, уведено процедуру погашення боргів та призначено керуючим реалізацією майна арбітражного керуючого Коваленко І.А. 
16. Обґрунтовуючи прийняте рішення, господарський суд першої інстанції виходив із того, що протягом встановленого Кодексом України з процедур банкрутства строку (далі - КУзПБ) (120 днів з дня відкриття провадження у справі) зборами кредиторів не було схвалено план реструктуризації боргів Боржниці, що є підставою для припинення процедури реструктуризації та переходу до процедури погашення боргів.
17. Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання Боржниці банкрутом та відкриття процедури погашення боргів.
18. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 постанову Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 залишено без змін. 
19. Господарський суд апеляційної інстанції погодився з висновками господарського суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для припинення процедури реструктуризації боргів та переходу до процедури погашення боргів Боржниці у зв`язку з несхваленням плану реструктуризації у встановлений КУзПБ строк.
20. Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження у справі, господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що такі підстави не передбачені КУзПБ у випадку, коли процедура реструктуризації не завершилась схваленням плану реструктуризації.
21. Також господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені скаржником доводи щодо обставин, пов`язаних із поведінкою боржника та діями керуючого реструктуризацією, не спростовують встановлених господарським судом першої інстанції обставин та не впливають на правильність застосування судом норм матеріального права.
22. Господарський суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання Боржниці банкрутом і введення процедури погашення боргів.
Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника
23. АТ "Ощадбанк" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить cкасувати постанову Господарського суду Одеської області від 02.09.2025, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі.
24. Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
25. Зокрема, скаржник вказує, що господарськими судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах:
- від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 22.12.2022 у справі №916/1482/21 щодо застосування положень ст.ст. 122, 126 КУзПБ, в яких зазначено, що у разі неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника суд після спливу цього строку зобов`язаний у судовому засіданні з`ясувати позиції сторін та, здійснюючи судовий контроль, оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини недосягнення мети процедури реструктуризації боргів; 
- від 21.09.2023 у справі №908/3839/21, відповідно до якої керуючий реструктуризацією зобов`язаний у повному обсязі виконати покладені на нього обов`язки, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а суд має забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав учасників процедури; 
- від 13.05.2025 у справі №904/3275/23, у якій зазначено, що процедура неплатоспроможності фізичної особи не є процедурою списання боргів, а має забезпечувати баланс інтересів сторін та врахування правомірних очікувань кредиторів; 
- від 03.08.2023 у справі №926/2987-б/20, від 01.09.2021 у справі №917/2088/19, від 22.12.2022 у справі №916/1482/21, у яких сформульовано висновок про те, що обов`язок боржника щодо подання декларації про майновий стан охоплює відомості про все майно боржника та членів його сім`ї незалежно від правового режиму такого майна, у тому числі майно, що перебуває у користуванні чи оренді.
26. За доводами скаржника, у разі неподання до суду погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника суд зобов`язаний не формально переходити до наступної процедури, а з`ясувати причини недосягнення мети реструктуризації та надати оцінку поведінці Боржниці і діям керуючого реструктуризацією.
27. Скаржник зазначає, що господарськими судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки обставинам, які свідчать, на його думку, про недобросовісність поведінки Боржниці, зокрема щодо повноти розкриття інформації про її майновий стан, доходи та рух коштів.
28. Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що керуючим реструктуризацією не було витребувано та досліджено інформацію про рух коштів Боржниці за попередні періоди, у тому числі як фізичної особи-підприємця, що, за доводами скаржника, свідчить про неповне встановлення майнового стану Боржниці та неналежне виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків. 
29. Крім того, скаржник вказує, що господарські суди попередніх інстанцій безпідставно відхилили доводи щодо необхідності закриття провадження у справі, не з`ясувавши належним чином обставини, пов`язані з поданням боржником недостовірної або неповної інформації, що має істотне значення для розгляду справи про неплатоспроможність.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
30. У відзиві на касаційну скаргу керуючий реалізацією майна Боржниці заперечує проти доводів скаржника та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
31. Щодо доводів скаржника про невідповідність проекту плану реструктуризації боргів вимогам ст. 124 КУзПБ, у відзиві зазначено, що такі твердження є безпідставними, оскільки план розроблявся з урахуванням фактичного майнового стану Боржниці та наявної інформації про кредиторські вимоги, а його зміст відповідає вимогам законодавства.
32. У відзиві також спростовується твердження скаржника щодо нереалістичності плану, зазначається, що відсутність у Боржниці офіційного доходу не виключає можливості його отримання у майбутньому, а визначення прогнозованих доходів на рівні мінімальної заробітної плати є обґрунтованим з огляду на обставини справи.
33. Крім того, вказується, що запропонований механізм виконання плану, зокрема із залученням поручителя, відповідає законодавству та не може вважатися формальним.
34. Щодо доводів скаржника про фактичне списання значної частини заборгованості, у відзиві зазначено, що така обставина сама по собі не свідчить про порушення закону, оскільки застосування процедур неплатоспроможності передбачає можливість часткового списання боргів за умови дотримання вимог КУзПБ.
35. У відзиві щодо доводів скаржника про порушення строків проведення зборів кредиторів зауважено, що такі строки були обумовлені об`єктивними причинами, зокрема: необхідністю завершення розгляду вимог усіх кредиторів; поданням заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вимог кредитора; необхідністю отримання та уточнення інформації щодо заборгованості; відкладенням розгляду справи судом з процесуальних причин; технічними збоями у роботі суду та іншими незалежними обставинами. 
36. У відзиві наголошується, що проведення зборів кредиторів після завершення встановлення складу кредиторів та уточнення їх вимог відповідає вимогам КУзПБ та було необхідним для належного формування плану реструктуризації.
37. Також зазначено, що сам скаржник звертався із клопотанням про продовження строків для надання відповіді на зборах кредиторів, що, на думку керуючого реалізацією майна Боржниці, свідчить про відсутність порушень у діях арбітражного керуючого.
38. Щодо доводів скаржника про незазначення причин неплатоспроможності Боржниці, у відзиві вказано, що відповідні обставини були наведені у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема щодо укладення кредитних договорів та неможливості виконання зобов`язань.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
39. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи, визнання Боржниці банкрутом та введення щодо фізичної особи процедури погашення боргів.
40. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
41. Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, визначено Книгою п`ятою КУзПБ.
42. За ч. 2 ст. 6 КУзПБ щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
43. Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (ст. 1 КУзПБ).
44. Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 1 КУзПБ).
45. Згідно з положеннями КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та має строковий характер. 
46. Так, в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, про: введення процедури реструктуризації боргів боржника; строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (ч. 5 ст. 119 КУзПБ).
47. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 2 ст. 122 КУзПБ).
48. Загальні вимоги щодо плану реструктуризації боргів боржника встановлено у ст. 124 КУзПБ, виконання їх є необхідним при розробленні проекту плану реструктуризації, адже це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливість прийняти рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів. 
49. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 124 КУзПБ у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).
50. План реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (ч. 3 ст. 124 КУзПБ).
51. Розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність віднесено до основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (ч. 2, ч. 3 ст. 123 КУзПБ).
52. Порядок затвердження плану реструктуризації боргів боржника закріплений у ст. 126 КУзПБ, яка передбачає подання керуючим реструктуризацією відповідної заяви протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів, розгляд такої заяви господарським судом протягом 10 днів з для її отримання із заслуховуванням кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану реструктуризації боргів. 
53. Господарський суд зобов`язаний затвердити план реструктуризації боргів боржника, якщо такий план схвалений кредиторами та боржником. Утім частиною 8 вказаної статті передбачені підстави для постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність. У разі постановлення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржник, збори кредиторів мають право звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 10 ст. 126 КУзПБ).
54. За змістом ч. 11 ст. 126 КУзПБ неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів у встановлений строк не зумовлює автоматичного переходу до процедури погашення боргів, а вимагає від господарського суду оцінити причини недосягнення мети процедури реструктуризації та, з урахуванням установлених обставин справи, обрати один із передбачених законом варіантів подальшого руху справи.
55. Частина 1 ст. 130 КУзПБ визначає процесуальні передумови для відкриття процедури погашення боргів, однак застосовується у системному зв`язку з ч. 11 ст. 126 цього Кодексу.
56. У постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20 та від 21.09.2023 у справі №908/3839/21 (на які посилається скаржник) Верховний Суд виходив із того, що після спливу строку, відведеного для схвалення плану реструктуризації, господарський суд зобов`язаний не формально констатувати відсутність такого плану, а з`ясувати причини недосягнення мети реструктуризації, оцінити поведінку боржника, кредиторів та арбітражного керуючого, а також перевірити, чи відсутні підстави для закриття провадження у справі.
57. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 ч. 4 ст. 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з ч. 3 ст. 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 ч. 8 ст. 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).
58. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 звернув увагу на те, що конструкція ч. 7 ст. 123 КУзПБ побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж розширене коло ініціаторів застосування вказаної норми та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.
59. Верховний Суд наголосив на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч. 7 ст. 123 КУзПБ, тому, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. 
60. За таких обставин господарські суди попередніх інстанцій були зобов`язані не лише перевірити наявність підстав для переходу до процедури погашення боргів, а й встановити, чи відсутні підстави для закриття провадження у справі, що має пріоритетне значення у разі виявлення ознак недобросовісної поведінки Боржниці.
61. У постанові від 25.08.2021 у справі №925/473/20, правова позиція якої підтримана судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, Верховний Суд зазначив, що суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (ч. 1 ст. 130 КУзПБ). Суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність. 
62. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених ст.ст. 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника. 
63. Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
64. Отже, у разі неподання погодженого та схваленого плану реструктуризації боргів господарський суд зобов`язаний не формально переходити до наступної процедури, а перевірити поведінку боржника, оцінити дії інших учасників провадження та встановити, чи є підстави для закриття провадження у справі.
65. Саме з урахуванням такого підходу підлягали оцінці доводи скаржника у цій справі.
66. Як вбачається з встановлених господарськими судами обставин, провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито 30.05.2023, однак станом на момент ухвалення постанови суду першої інстанції від 02.09.2025 господарському суду не було подано схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів Боржниці. 
67. Наведене свідчить про наявність у господарського суду передумов для застосування положень ч. 11 ст. 126 КУзПБ, тобто для вирішення питання про відкриття процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 з урахуванням причин недосягнення мети процедури реструктуризації боргів та оцінки поведінки учасників провадження.
68. Проте, вирішуючи питання про подальший рух справи, господарські суди попередніх інстанцій не з`ясували у повному обсязі причин недосягнення мети процедури реструктуризації, не надали належної оцінки поведінці Боржниці та арбітражного керуючого, а також не перевірили доводи скаржника щодо наявності підстав для закриття провадження у справі. За таких обставин висновки про перехід до процедури погашення боргів є передчасними.
69. Верховний Суд звертає увагу, що судова процедура реструктуризації боргів боржника є строковою та спрямованою на досягнення конкретної мети - відновлення платоспроможності боржника шляхом погодження та виконання плану реструктуризації боргів.
70. Водночас, як убачається з матеріалів справи, процедура реструктуризації боргів у цій справі фактично тривала понад один рік і чотири місяці, що істотно перевищує строки, визначені КУзПБ для підготовки та подання плану реструктуризації боргів.
71. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2023 у справі №908/3839/21 (на яку посилається скаржник), після спливу встановленого строку господарський суд зобов`язаний вирішити питання щодо подальшого руху справи, реалізуючи при цьому надану йому дискрецію, а не формально констатувати відсутність плану реструктуризації. 
72. Господарськими судами попередніх інстанцій не з`ясовано причин такої тривалості процедури, не встановлено, чи були такі строки зумовлені об`єктивними обставинами, а також не надано оцінки діям учасників провадження, у тому числі Боржниці, кредиторів та арбітражного керуючого у цій частині.
73. Посилання, наведені у відзиві щодо причин тривалості процедури реструктуризації боргів, господарськими судами попередніх інстанцій залишені поза увагою, відповідні обставини не досліджено та не оцінено.
74. Істотне перевищення строків процедури реструктуризації саме по собі вимагало від господарських судів надати оцінку тому, чи було таке затягування об`єктивно зумовленим та чи не вплинуло воно на досягнення мети цієї процедури і баланс інтересів учасників справи.
75. Невиконання такого обов`язку свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про подальший рух справи.
76. Такий підхід не узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2025 у справі №904/3275/23, відповідно до яких процедура неплатоспроможності має забезпечувати баланс інтересів боржника і кредиторів.
77. Господарські суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи відповідав запропонований план реструктуризації боргів вимогам ст. 124 КУзПБ не лише формально, а й з точки зору його реалістичності та виконуваності.
78. Зокрема, господарські суди не встановили: чи були належним чином обґрунтовані прогнозовані доходи Боржниці; чи мала Боржниця реальну можливість отримувати такі доходи; чи були належно перевірені можливості третьої особи забезпечити виконання плану.
79. За відсутності такого дослідження висновки господарських судів щодо прийнятності моделі реструктуризації є передчасними.
80. Верховний Суд враховує, що Боржниця обґрунтовувала можливість виконання плану, зокрема тим, що вона досягнула домовленості зі своєю матір`ю щодо виступу нею гарантом (поручителем) її зобов`язань за планом реструктуризації, яка отримує пенсію та, за твердженням Боржниці, могла забезпечити покриття щомісячних платежів.
81. При цьому господарські суди не встановили розмір доходів особи, яку Боржниця зазначала як поручителя, її майновий стан та фактичну здатність забезпечити виконання передбачених планом зобов`язань, що мало істотне значення для оцінки реалістичності такого плану.
82. За таких обставин господарськими судами не перевірено реальність виконання плану реструктуризації боргів.
83. Господарські суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам скаржника щодо повноти та достовірності поданих Боржницею декларацій про майновий стан. Зокрема, суди не встановили у повному обсязі: чи відображено у деклараціях усі наявні джерела доходів; чи узгоджуються відомості декларацій з іншими доказами у справі; чи потребували перевірки доводи щодо майна, яке перебувало у користуванні Боржниці або членів її сім`ї; чи був належно досліджений рух коштів за банківськими рахунками.
84. За таких обставин висновок про відсутність підстав для застосування наслідків, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, є передчасним.
85. Оскільки скаржник посилався на відсутність належних пояснень щодо обставин виникнення неплатоспроможності, використання кредитних коштів та руху активів, господарські суди мали перевірити ці доводи та надати їм оцінку у контексті добросовісності Боржниці. Проте такої належної оцінки судові рішення не містять.
86. Крім того, господарські суди встановили, що Боржниця отримала від матері грошові кошти у сумі 116000,00 грн, з яких 40260,00 грн були використані для авансування винагороди арбітражному керуючому. Водночас господарські суди не надали належної оцінки доводам скаржника щодо використання решти коштів, не з`ясували значення цих обставин для оцінки добросовісності поведінки Боржниці та не співвіднесли їх із метою процедур, передбачених КУзПБ.
87. Так, відсутність у Боржниці доходу сама по собі не є достатньою підставою для переходу до процедури погашення боргів, оскільки господарський суд має з`ясувати причини такої відсутності, перевірити, чи вживає Боржниця заходів для отримання доходу, а також встановити, за рахунок яких джерел забезпечується її існування.
88. За відсутності встановлених господарськими судами обставин щодо джерел існування Боржниці та можливості отримання нею доходу господарські суди не мали достатніх підстав для оцінки реальності виконання зобов`язань перед кредиторами, що є визначальним для застосування процедур, передбачених КУзПБ.
89. Вказане не узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 22.12.2022 у справі №916/1482/21 та від 03.08.2023 у справі №926/2987-б/20 (на які посилається скаржник), відповідно до яких на боржника покладається обов`язок надати повну і достовірну інформацію про свій майновий стан, доходи та витрати. Проте господарські суди попередніх інстанцій, обмежившись загальним висновком про відсутність підстав для закриття провадження у справі, не перевірили належним чином змістовну повноту розкриття таких відомостей.
90. Доводи скаржника щодо неповноти розкриття Боржницею інформації про її майновий стан, доходи, джерела існування та рух коштів були наведені ще у клопотанні про закриття провадження у справі. Однак ці доводи не були предметом повного та належного дослідження господарськими судами попередніх інстанцій, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення питання про подальший рух справи.
91. Крім того, господарські суди не перевірили, чи відповідають подані декларації вимогам повноти розкриття відомостей у частині майна, яке могло перебувати у користуванні Боржниці або членів її сім`ї, що також має значення для оцінки її реального майнового стану.
92. Верховний Суд також звертає увагу, що відсутність зареєстрованого за Боржницею майна сама по собі не може свідчити про відсутність у неї активів, а підлягає перевірці з урахуванням усіх обставин справи, у тому числі можливого володіння або користування майном через інших осіб.
93. У цьому контексті підлягала перевірці і повнота відомостей, поданих Боржницею у деклараціях про майновий стан. Зокрема, слід звернути увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.09.2021 у справі №917/2088/19, відповідно до якого подання боржником неповної або недостовірної інформації у декларації про майновий стан може бути підставою для застосування наслідків, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, зокрема закриття провадження у справі. 
94. Однак господарськими судами попередніх інстанцій не перевірено, чи відповідає поведінка Боржниці зазначеним критеріям, а також чи не використовується процедура неплатоспроможності з метою формального списання заборгованості без реального наміру її погашення.
95. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що господарські суди попередніх інстанцій передчасно перейшли до процедури погашення боргів Боржниці, не з`ясувавши усіх істотних обставин справи та не надавши належної оцінки доказам у їх сукупності.
96. Оскаржувані судові рішення не повною мірою узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 21.09.2023 у справі №908/3839/21, від 03.08.2023 у справі №926/2987-б/20 та від 01.09.2021 у справі №917/2088/19, оскільки господарські суди попередніх інстанцій не забезпечили належної перевірки доводів щодо добросовісності поведінки Боржниці, повноти розкриття нею відомостей про майновий стан та причин недосягнення мети процедури реструктуризації.
97. З огляду на наведене оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду суду слід встановити причини недосягнення мети процедури реструктуризації, перевірити доводи щодо добросовісності поведінки Боржниці, надати оцінку повноті розкриття нею відомостей про майновий стан і доходи, а також дослідити, чи були наявні підстави для переходу до процедури погашення боргів або для закриття провадження у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
98. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
99. За змістом ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також передчасність висновків суду внаслідок неповного з`ясування істотних для справи обставин.
100. З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга АТ "Ощадбанк" підлягає частковому задоволенню, постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 та постанова Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 у справі №916/1548/23 - скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Судові витрати
101. Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
102. Оскільки у цій справі Верховний Суд скасовує судові рішення судів попередніх інстанцій і передає справу на новий розгляд до суду першої інстанції, остаточний розподіл судових витрат, у тому числі витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, має бути здійснений господарським судом першої інстанції за результатами нового розгляду справи.
103. З огляду на викладене питання про розподіл судових витрат за подання апеляційної та касаційної скарг у цій справі на цій стадії провадження Верховний Суд не вирішує.
Керуючись статтями 300, 308, 310, 314, 315-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити частково.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 та постанову Господарського суду Одеської області від 02.09.2025 у справі №916/1548/23 скасувати.
3. Справу №916/1548/23 передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя В. Картере
Судді К. Огороднік 
В. Пєсков