Номер провадження: 22-ц/813/769/26 
Справа № 496/8328/23
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря Малюти Ю.С. 
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року у складі судді Портної О.П., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), що виникає у зв`язку із захистом прав споживачів.
Свої вимоги мотивує тим, що 14.04.2023 о 10:30 годині позивач разом з ОСОБА_2 на власному автомобілі марки «Volkswagen Passat CC», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на автозаправну станцію «WOG», яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 км, з метою заправити ТЗ бензином «А-95». Під`їхавши до паливної колонки № 7, позивач залишив ТЗ та підійшов до каси де повідомив оператору вказаний номер колонки, вид палива та суму, на яку потрібно заправити, а саме 500,00 гривень. Оплативши, позивач побачив як його пасажир вставила роздавальний кран в паливний бак, після чого під тиском з приєднаного шлангу колонки № 7 почало виливатися паливо в салон ТЗ, чим було повністю пошкоджено салон автомобіля. Виявилося, що зазначена колонка № 7 АЗС «WOG» була пошкоджена та перебувала в несправному стані. Жодних попереджувальних знаків про несправність колонки не було. Крім того, ані оператором АЗС «WOG», під час замовлення, ані іншим працівником АЗС «WOG» не було повідомлено про несправність даної колонки. Щодо вказаної події позивачем було подано заяву до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, яка була зареєстрована в ЄО № 5295 від 14.04.2023. Також 14.04.2023, одразу після вказаної події, позивач звернувся на Гарячу лінію АЗС «WOG», а саме до Центру підтримки клієнтів, звернення було зареєстровано, але до теперішнього часу вищезазначена подія повністю проігнорована.

Позиція відповідача в суді першої інстанції
У відзиві на позовну заяву, ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є юридичною особою, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців 03.12.2018. Основними видами діяльності ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля тютюновими виробами; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля пальним; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Отже, ключовим моментом для можливості захисту судом прав особи є порушення таких прав. Разом з тим, позивачем не наведено доводів та не надано жодних доказів порушення його прав ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ». Позивач не зазначає про використання нафтопродуктів неналежної якості. Також, позивач не надав чеку РРО з АЗС, відтак не надав доказів придбання пального у Відповідача. Позивач стверджує, що «колонка № 7 на АЗС була пошкоджена та перебувала в несправному стані», однак не підтверджує це жодними доказами. Окрім того, згідно пп.14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо-, оливо- та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно. Отже заправка автомобілів проводиться оператором АЗС або водієм самостійно. Між тим, в позовній заяві зазначено, що заправка автомобіля здійснювалась не оператором АЗС і не водієм (позивачем), а пасажиркою позивача, яка «вставила роздавальний кран (пістолет) в паливний бак, після чого під тиском з приєднаного шлангу колонки № 7 почало виливатися паливо в салон автомобіля», отже позивач визнає порушення вимог Правил. Окремо наголошує, що позивач взагалі не навів обставин того, як «з приєднаного шлангу колонки №7 почало виливатися паливо в салон автомобіля» та чому саме на передні сидіння, а не задні, які знаходяться ближче до паливного баку автомобіля. Звертає увагу суду на те, що позовні вимоги щодо розміру збитків позивач обґрунтовує висновком судового експерта Крутих Є.О. № 80-23 від 05.05.2023, але судова експертиза не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Також, у поданому до суду позивачем висновку експерта №80-23 від 05.05.2023, що виготовлений на замовлення позивача, не міститься відомостей, що даний висновок підготовлено для подання до суду. Отже, на думку представника відповідача, враховуючи те, що поданий позивачем висновок експерта №80-23 від 05.05.2023 складено із порушеннями приписів ч.5 ст.106 ЦПК України, даний висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом вартості матеріального збитку. Окрім цього, звертає увагу суду, на те, що до даного висновку не долучено інших доказів, а саме: акту огляду автомобіля, дефектного акту, протоколу технічного огляду, які б дозволили встановити, оцінку яких пошкоджень автомобіля позивача було проведено. Вказана експертиза проводилася за відсутності представника відповідача, оскільки позивач не повідомляв відповідача про проведення технічного огляду. Разом з цим, висновок є таким, що оформлений з порушенням п.п.4.4, 5.5, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, експертом не зазначено відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; не встановлено характер і обсяги пошкоджень КТЗ, не обґрунтовано рішення про заміну складових частин КТЗ. Також, позивач зазначає, що подія мала місце 14.04.2023, а нібито огляд транспортного засобу експертом для проведення експертизи проводився 26.04.2023, тобто через 11 календарних днів після події. За вказаний час, на думку представника відповідача, із ТЗ могло відбутися багато фізичних змін внаслідок зовнішнього втручання. При цьому позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, де автомобіль марки «VolkswagenPassatCC», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився 11 календарних днів і в кого перебував. Так само, не відомо чи цей автомобіль не міг отримати за вказаний період часу інші пошкодження з незалежних від відповідача обставин. Позивачем не було вжито всіх дій з приводу огляду його ТЗ безпосередньо 14.04.2023. На думку представника відповідача, безпідставною є і вимога позивача про стягнення 4000,00 гривень витрат на проведення експертизи, оскільки згідно долученої позивачем, копії платіжної інструкції, оплату ОСОБА_3 в розмірі 4000,00 гривень з призначенням платежу «за експертизу автомобіля НОМЕР_1 » здійснено ОСОБА_4 , а не позивачем. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то позивач не підтвердив сам факт понесення ним такої шкоди. Також, відповідач не може нести жодної відповідальності через те, що позивач неодноразово направляв претензії. Більше того, долучені до позову копії претензій адресовані не відповідачу і не надсилалися на адресу відповідача. При цьому, зазначає, що на претензію до відповідача, датовану 17.08.2023, відповідач надав відповідь у відповідності та у строки визначені законодавством (а.с. 61-68).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Вест Петрол Маркет» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 56505,06 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень, разом 76505,06 гривень. В іншій частині позов залишено без задоволення. Стягнуто з ТОВ «Вест Петрол Маркет» на користь держави 1211,20 гривень судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що п. 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами був порушений саме працівниками АЗС, які достеменно знали про пошкодження колонки на АЗС. При цьому, Висновок експерта № 80-23 складений 05.05.2023 судовим експертом Крутих Є.О. є належним доказом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховував характер і обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, специфічність нанесеного пошкодження, тяжкість вимушених змін у його житті, оскільки автомобіль є необхідною річчю, якою він користувався та був позбавлений такої можливості, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків, а також кількість спроб позасудового врегулювання спору, які були проігноровані відповідачем. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що моральна шкода, яка визначена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач мав довести, належними, допустимими та достовірними доказами, протиправність поведінки ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», факт спричинення такими діями збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між протиправними діями та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Судом першої інстанції не встановлено наявність протиправної поведінки відповідача як однієї з чотирьох обов`язкових складових для застосування такого виду відповідальності як відшкодування шкоди. 
Також як зазначає скаржник, позивач стверджував про придбання на АЗС пального на суму 500,00 грн., проте матеріали справи не містять чеку РРО з АЗС, відтак не містять доказів придбання позивачем пального на АЗС«WOG», та зокрема у відповідача. Наголошує, що ТОВ «Вест Петрол Маркет» не є власником автозаправної станції «WOG», яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 км. При цьому, як встановлено судом в оскаржуваному рішенні: «14. 01.06.2023 року, 16.06.2023 року, 24.06.2023 позивачем на адресу ТОВ «WOG» направлялися Претензії у разі надання неякісної послуги. (а.с. 25-26, 27, 27а-28, 28а-29, 29а-30), а не до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ». Водночас матеріали справи не містять жодних доказів: 1) що позивач звертався до Відповідача, зокрема придбавав у ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»пальне; 2) про «несправність комплектуючого виробу»; 3) що пальне потрапило в салон саме в результаті цієї «несправності». В матеріалах справи відсутні докази, що паливо-роздавальна колонка була пошкоджена, як і докази, що працівникам АЗС було про це було «достеменно» відомо, а відтак висновки суду не ґрунтуються на матеріалах даної справи.
Крім того, позивач сам визнав, що заправка автомобліля здійснювалась не оператором АЗС і не водієм (позивачем), а донькою позивача. Отже, без оцінки суду залишився той факт, що в порушення п. 14 Правил, донька позивача на власний розсуд вчиняла дії щодо заправки автомобіля позивача, залишивши при цьому відкритими двері автомобіля. Закриття ж дверей автомобіля виключило б можливість потрапляння пального в салон автомобіля. Водночас ТОВ «Вест Петрол Маркет» не може нести відповідальності за такі, самовільні дії третіх осіб. Матеріали справи не містять доказів фіксації працівниками національної поліції дорожньо-транспортної події за участю автомобіля позивача на АЗС. Позивач не викликав працівників національної поліції на АЗС, які б могли задокументувати факт дорожньо-транспортної пригоди, встановити обставини її виникнення, винних осіб та наслідки. 
Доводи скарги також мотивовані тим, що позивачем не доведено розміру заявленої до відшкодування шкоди. Для правильного вирішення даної справи важливе значення має здійснення відновлювального ремонту автомобіля позивача. Однак, суд не встановив: чи було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля чи автомобіль не відновлений і не використовується позивачем. При цьому позивач зазначав в позові про неможливість використання автомобіля, а представник позивача в судовому засіданні 12.08.2025 навпаки зазначав, що автомобіль перебуває в користуванні позивача. Позовні вимоги щодо розміру збитків в сумі 56 505,06 грн. позивач обґрунтовує виключно висновком судового експерта Крутих Є.О. №80-23 від 05.05.2023. Однак, судова експертиза не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Аналогічного правового висновку дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), та від 25 березня 2019 року у справі № 591/3152/16-ц (провадження № 61-20779св18). Також у висновку експерта №80-23 від 05.05.2023 не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, що є порушенням ч.5 ст. 106 ЦПК України. На думку скаржника, він є суперечливим, сумнівним, неоднозначним та необ`єктивним. Вказана експертиза проводилася за відсутності представника відповідача. Подія мала місце 14.04.2023, а нібито огляд транспортного засобу експертом для проведення експертизи проводився 26.04.2923, тобто через 11 календарних днів після події. За вказаний час із транспортним засобом могло відбутися багато фізичних змін внаслідок зовнішнього втручання. При цьому, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, де автомобіль знаходився 11 календарних днів і в кого перебував. 
Суд не встановив факту заподіяння позивачу моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований. Доказів «вимушених змін в житті позивача», що автомобіль є «життєвонеобхідним засобом для несення служби» чи доказів душевних страждань – матеріали справи не містять. Суд не встановив факту неодноразового направлення претензій до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», однак обґрунтовує цим фактом розмір моральної шкоди. При цьому, на єдину претензію до відповідача, датовану 17.08.2023, відповідач надав відповідь у відповідності та у строк, визначені законодавством. 

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Разом з тим, 29.01.2026 від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 надійшла заява, яка за своїм змістом фактично є відзивом на апеляційну скаргу. Зокрема представник позивача зазначала, що апеляційна скарга ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є необґрунтованою, оскільки її доводи, як і доводи відзиву на позовну заяву, фактично зводяться до твердження про те, що відповідач не вважає себе належним відповідачем у справі. На думку представника позивача, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, надав належну оцінку всім зібраним у справі доказам та дійшов законного й обґрунтованого висновку, відтак рішення суду є правомірним, а доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності за завдану позивачеві шкоду. 

Явка сторін в суді апеляційної інстанції 
В судове засідання, призначене на 29.01.2026 сторони не з`явилися.
Від представника ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» 28.01.2026 надійшла заява, у якій скаржник просить суд розгляд апеляційної скарги провести за відсутності представника ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» за наявними у матеріалах справи документами. Обставини та прохання, викладені у апеляційній скарзі ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» залишаються незмінними та підтримуються ними. 
Від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 також надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» не підлягає задоволенню. 

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником ТЗ марки «VOLKSWAGEN PASSAT CC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 8).
14.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується з проханням розібратися в ситуації (несправність колонки № 7 на АЗС «WOG», яке розташоване на виїзді з с. Маяки Одеського району Одеської області), в результаті якої був пошкоджений салон ТЗ марки «VOLKSWAGEN PASSAT CC», реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с. 35)
Листом № 61/3724 від 26.04.2023 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області повідомило позивача, що рішення за зверненням № 5295 від 14.04.2023, прийнято у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР та рекомендовано, для вирішення спірних питань, пов`язаних із пошкодженням салону автомобіля, звернутися до керівництва АЗС «WOG», а у разі подальшої необхідності, до органів суду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 39, 40)
01.06.2023, 16.06.2023 та 24.06.2023 позивачем на адресу ТОВ «WOG» направлялися Претензії у разі надання неякісної послуги. (а.с. 25-26, 27, 27а-28, 28а-29, 29а-30)
17.08.2023 позивачем на адресу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» була направлена Претензія про відшкодування спричиненої шкоди. (а.с. 45а-47, 47а-48а)
Листом від 12.09.2023 ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» повідомило ОСОБА_1 , що останній не повідомив товариство про технічний огляд КТЗ та долучена до Претензії копія висновку експерта не містить жодних написів про засвідчення копії, в тому не може підтверджувати відповідність такої копії оригіналу, а тому, оскільки до претензії не додано документів на підтвердження вимог про відшкодування шкоди, відсутні підстави для її задоволення. (а.с. 49)
З копії платіжної інструкції № 0.0.2968844648.1 від 26.04.2023 вбачається, що платником за експертизу автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 є ОСОБА_4 (а.с. 9)
Згідно Висновку експерта № 80-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 05.05.2023 судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 14.04.2023, визначається рівною 56505,06 гривень. (а.с. 10-23)
З відеозапису вбачаються пошкодження салону КТЗ та відсутність на колонці таблички яка інформує про несправність колонки. (а.с. 41)
З фотосвітлин вбачається, що водієм КТЗ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , демонструється нанесена його майну шкода. (а.с. 60, зворотній а.с. 60).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . 
Так, відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст.ст. 4, 7, 17, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. (пп. 5, 6 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів»)
Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів»)
У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом. (ч. 5 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів»)
Згідно зі ст. 22, 23, 711, 1166, 1167, 1192 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року по справі № 686/11256/16-ц).
Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Встановивши, що позивач зазнав матеріальної шкоди в розмірі 56 505,06 грн через несправність комплектуючого виробу при отриманні послуг у ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», що підтверджується наданими доказами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог та звертаючись із даною апеляційною скаргою, відповідач ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» посилалося на недоведеність позивачем складу цивільного правопорушення, відсутність протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між його діями та завданою шкодою, а також про те, що ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є неналежним відповідачем у справі.
Проте зазначені доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.
Так, судом встановлено факт отримання позивачем послуг з відпуску пального на автозаправній станції за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 кмта виникнення неконтрольованого виливу пального внаслідок пошкодження шланга паливо-роздавальної колонки, що спричинило потрапляння бензину до салону транспортного засобу і завдання матеріальної шкоди.
Посилання скаржника на відсутність чеку РРО не спростовує факту отримання послуг, оскільки зазначені обставини підтверджені сукупністю доказів, зокрема показаннями свідка, поясненнями сторін та діями працівників АЗС безпосередньо після інциденту (припинення експлуатації колонки та розміщення таблички про її несправність).
Безпідставними є і доводи про те, що ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є неналежним відповідачем у справі, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції це питання було предметом перевірки. Зокрема, 16.09.2024 представником позивача було подано до суду клопотання про витребування з Головного управління ДПС в Одеській області інформації та копії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним щодо суб`єкта господарювання, який здійснював діяльність за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 км, АЗС с магазином станом на 14.04.2023 (а.с. 80), яке ухвалою Біляївського районного суду Одескої області від 25.11.2024 було задоволено (а.с. 87-89). 
На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 11.12.2024 від ГУ ДПС в Одеській області за №25694/5/15-32-09-04-05 надійшла відповідь, з якої вбачається, що станом на 14.04.2023 ТОВ ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» здійснювало роздрібну торгівлю пальним за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 км, АЗС с магазином, на підставі ліцензії з реєстраційним номером 15090314201900287, строк дії якої визначено з 01.07.2019 по 01.07.2024 (а.с. 93). Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що саме відповідач був суб`єктом господарювання, який здійснював відповідну діяльність за місцем виникнення спірних правовідносин, отже доводи скарги висновків суду в цій частині не спростовують. 
Безпідставними є і твердження скаржника про порушення позивачем п. 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, оскільки зазначені Правила покладають обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану обладнання та контролю за його використанням на суб`єкта господарювання та його посадових осіб. Встановлено, що саме технічна несправність паливо-роздавальної колонки стала безпосередньою причиною завдання шкоди, тоді як залишення відкритими дверей транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку з пошкодженням шланга та неконтрольованим виливом пального під тиском. При цьому, відповідачем не надано доказів належного технічного стану обладнання, проведення його перевірки після попереднього інциденту або відсутності пошкодження шланга на момент заправки транспортного засобу позивача. Вина заподіювача шкоди презюмується та відповідачем не спростована.
Посилання апеляційної скарги про відсутність доказів фіксації події працівниками Національної поліції також не заслуговують на увагу, оскільки спірні правовідносини не виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок надання послуги з використання технічно несправного обладнання автозаправної станції, тому обов`язковість оформлення матеріалів саме як ДТП законодавством не передбачена та не є необхідною умовою для покладення цивільно-правової відповідальності. Однак при цьому, матеріалами справи підтверджено, що в день інциденту, 14.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до органів поліції з повідомленням про пошкодження салону його автомобіля, що свідчить про фіксацію події уповноваженим органом (а.с. 31, 40). Отже, твердження апелянта про відсутність звернень до правоохоронних органів не відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру шкоди є також необґрунтованими, враховуючи те, що розмір завданих позивачу збитків визначено на підставі висновку експерта №80-23 від 05.05.2023, яким встановлено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у сумі 56 505,06 грн. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, містить опис пошкоджень, розрахунок вартості відновлювальних робіт та відповідає предмету доказування у справі. При цьому, відповідач не надав жодного альтернативного експертного дослідження, яке б спростовувало розрахунки, наведені у висновку № 80-23 та не звертався до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення розміру шкоди. Отже, відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами для спростування заявленого розміру збитків.
Твердження ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» про проведення огляду транспортного засобу через 11 днів після події оцінюються судом критично, з огляду на відсутність доказів, що за цей період автомобіль позивача зазнав інших ушкоджень, не пов`язаних із подією, яка сталася 14.04.2023. 
Посилання апеляційної скарги щодо недоведеності спричинення моральної шкоди позивачу також є безпідставними.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна. Ч. 2 цієї статті уточнює, що моральна шкода включає, зокрема, душевні страждання, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, приниженням честі та гідності тощо. Поряд із відшкодуванням матеріальної шкоди, позивач має право на компенсацію моральної шкоди.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачем заподіяно шкоду транспортному засобу позивача, що спричинило його фактичну неможливість користування автомобілем, порушило нормальні життєві зв`язки позивача та викликало у нього відповідні душевні страждання. Суд врахував характер пошкоджень, специфіку інциденту, тяжкість вимушених змін у житті позивача та кількість спроб позасудового врегулювання спору. Твердження скаржника про наявність лише єдиної претензії від 17.08.2023 не спростовує факт завдання моральної шкоди, оскільки шкода полягає у душевних стражданнях, викликаних порушенням права власності та неможливістю користування належним майном. Звернення до відповідача не призвело до добровільного відшкодування збитків, що підтверджує наявність підстав для моральної компенсації.
Крім того, ч. 1 ст. 1167 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 встановлюють, що моральна шкода може полягати у порушенні права власності та інших цивільних прав, у зв`язку із заподіянням шкоди неправомірними діями інших осіб. У даній справі саме такі дії відповідача стали підставою для завдання моральної шкоди.
Виходячи із засад розумності і справедливості, встановлені обставини свідчать про наявність моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів «душевних страждань» або «вимушених змін у житті» позивача не спростовують висновків суду та не можуть слугувати підставою для зменшення або відмови у стягненні моральної шкоди. 
Жодних інших доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» не містить. 
Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з п.1 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» залишити без задоволення. 
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 серпня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16.02.2026

Головуючий       Є.С. Сєвєрова

Судді:   Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе