Справа № 191/4124/15-ц 
Провадження № 2/191/207/24
У Х В А Л А
іменем України

12 березня 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді – Порошиної О.О.
при секретарі – Омельченко К.В.
за участю позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області заяву про відвід судді у зв`язку з недовірою згідно ст.36 ч.1 п.5 та ч.2 ст.36 ЦПК України з посиланням на ст.37 п.1 ЦПК України про недопустимість повторної участі судді в розгляді цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними направлення на позачерговий медичний огляд від 06.04.2012 року та від 01.10.2013 року, 
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона», акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними направлення на позачерговий медичний огляд від 06.04.2012 року та від 01.10.2013 року.
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в письмовій формі надійшла заява про відвід судді у зв`язку з недовірою згідно ст.36 ч.1 п.5 та ч.2 ст.36 ЦПК України з посиланням на ст.37 п.1 ЦПК України про недопустимість повторної участі судді, відповідно до якої позивач зазначив, що 25.08.2023 року ухвалою суду суддя Порошина О.О. приймає незаконне та не обґрунтоване судове рішення, яким залишає без розгляду його позовну заяву до АТ «Укрзалізниця» в порушення норм процесуального права. 06.02.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду дану ухвалу від 25.08.2023 року скасовано, зазначивши порушення вимоги п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, при цьому безпідставно своєю хвалою, залишила без розгляду його позовну заяву до АТ «Укрзалізниця». Згідно чинного законодавства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим, але суддею Порошиною О.О., прийняте незаконне та необґрунтоване судове рішення, яке визнане Дніпровським апеляційним судом незаконним та необґрунтованим. Суддя Порошина О.О. відверто ігнорує чинне законодавство, правила і норми процесуального права та висновки постанови Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2024 року. Вважає, що суддя Порошина О. О., прийнявши незаконне судове рішення, яке було скасоване апеляційним судом, розглядати в подальшому дану справу не має права згідно п.5 ч.1 ст. 36, ч. 2 ст. 36 та ч. 1 ст. 37 ЦПК України. Він не має бажання чекати ухвалення суддею Порошиною О.О. незаконного рішення, а потім оскаржувати його в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 5 ч. 1 ст. 36, ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя не може розглядати справу, заявити самовідвід і піддягає відводу (самовідводу), що є недопустимістю повторної участі судді в розгляді справи - суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду, або ухали про закриття провадження у справі.
В судовому засіданні позивач зазначив, що бажає, щоб заяву про відвід розглядав інший суддя, не довіряє судді Порошиній.
Представник відповідача, Бабак А.В. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши доводи заяви, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім"ї чи близьким родичем сторони у справі; якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар або надавав стороні правничу допомогу в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 3 ст. 36 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем багаторазово подавалися заяви про відвід судді Порошиній О.О., які ухвалами суду від 23.05.2023 р., 10.04.2025 р., 21.05.2025 р. залишалися без задоволення через необґрунтованість. Отже, позивачем багаторазово повідомлялось про небажання щоб дану справу слухала суддя Порошина О.О., оскільки він не довіряє даному складу суду.
З посиланням позивача на порушення ч.1 ст. 37 ЦПК України та неможливість розгляду даної справи після скасування апеляційною інстанцією ухвали суду від 25.08.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду, суд не погоджується, оскільки вказаною нормою закону зазначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі, отже суддею в даній справі не було ухвалено ані рішення суті спору, ані постановлено ухвалу про закриття провадження.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п.1 ст.6 Конвенції судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.
Тобто, у разі переконання судді у наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.
Також, як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».
Згідно роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.
Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.
Заяви позивача про відвід судді свідчать про те, що заявник критично ставиться до можливості розгляду його справи об`єктивним та неупередженим судом, незважаючи на те, що визначені законом підстави для відводу відсутні.
Враховуючи вищевикладене, вважаю заяву про відвід судді необґрунтованою, та такою, що зводиться до припущень заявника про наявність обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Порошиної О.О., але з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи та прийнятих процесуальних рішень, є доцільним взяти самовідвід у цивільній справі №191/4124/15-ц (пров. №2/191/207/24) і передати справу для визначення іншого судді в порядку статті 33 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді Порошиної О.О. відмовити.
Взяти самовідвід у цивільній справі №191/4124/15-ц (пров. №2/191/207/24) за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Відомча воєнізована охорона», Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними направлення на позачерговий медичний огляд від 06.04.2012 року та від 01.10.2013 року.
Передати справу №191/4124/15-ц (пров. №2/191/207/24) до Відділу організаційного забезпечення виконання функцій суду та контролю за виконанням рішень суду для повторного розподілу між суддями Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя       О. О. Порошина