ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2449/26 Справа № 204/3195/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 8  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року у складі судді Токар Н.В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області, треті особи: Волноваська державна нотаріальна контора, Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . 
За життя, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті склав заповіт, яким житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та належав йому на підставі свідоцтва про право власності від 30 листопада 2004 року заповів онуку - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт був складений на прохання заповідача та посвідчений в двох примірниках, один з яких зберігається в справах виконавчого комітету Гранітненської сільської ради, а другий був виданий ОСОБА_4 . 
Після смерті батька, його мати ОСОБА_5 , відмовилась від своєї обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна за віком дружина спадкодавця. Разом з цим, його син ОСОБА_2 , відмовився від спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_6 на його користь. 
У встановлений законом строк він звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину за законом вчасно не отримав. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_5 . 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року територія Волноваської міської територіальної громади Донецької області з 10 березня 2022 року віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території. 
Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оголошено простій Волноваської державної нотаріальної контори, документи Волноваської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, виконання обов`язків на іншу державну нотаріальну контору не покладались. 
11 лютого 2025 року він звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про продовження провадження по вищевказаній спадковій справі, та 21 лютого 2025 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що неможливо встановити коло спадкоємців, через відсутній доступ до спадкової справи, заведеної Волноваською державною нотаріальною конторою. 
Враховуючи викладене, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, та вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки на підставі поданих позивачем доказів неможливо встановити коло спадкоємців за законом до майна померлого ОСОБА_6 , тобто, позивач не надав суду належних доказів про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька.
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, недостатньо перевірив доводи позивача та не звернув належної уваги на надані відомості щодо кола спадкоємців після смерті батька, як і не звернув належної уваги на відкриту спадкову справу після смерті його батька, яка з тимчасово окупованої території до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавалася, встановити її місцезнаходження та стан збереження неможливо, а тому він позбавлений можливості захистити свої спадкові права у позасудовому порядку. 
У відзиві на апеляційну скаргу Мирненська селищна військово-цивільна адміністрація Волноваського району Донецької області проти проти доводів, наведених в апеляційній скарзі та проти задоволення позову не заперечувала.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з огляду на наступне.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 починаючи з 16 березня 1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу у подружжя народився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно свідоцтва про право власності, виданого Гранітненською сільською радою Тельманівського району Донецької області 30 листопада 2004 року, житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .
23 грудня 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Хайтуловою В.П. секретарем виконавчого комітету Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області, зареєстрований в реєстрі №48, відповідно до якого на випадок своєї смерті він зробив розпорядження про те, що належний йому житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та належав йому на підставі свідоцтва про право власності від 30 листопада 2004 року заповів онуку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цим же заповітом ОСОБА_3 зробив розпорядження про те, що належна йому земельна ділянка (пай), кадастровий номер 1424880500:03:000:0950, загальною площею 6,1603 га, що розташована на території Гранітненської сільської ради Тельманівського району Донецької області та належала йому на підставі державного акту серії ЯЖ №293692 від 25 листопада 2009 року заповів сину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На час отримання свідоцтва про право власності спірного житлового будинку ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 27 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області.
09 червня 2016 року, син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 . 
В подальшому, 26 липня 2016 року, мати ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , відмовилась від своєї обов`язкової частки у спадщині як непрацездатна за віком дружина спадкодавця, яка належала останній відповідно до ст. 1241 ЦК України. Заява була направлена до Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області та посвідчена секретарем Мирненської селищної ради Волноваського району Донецької області.
У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, було заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 15 вересня 2016 року відкрита спадкова справа № 59503230, номер у нотаріуса 402/2016. Місце зберігання: Волноваська державна нотаріальна контора, 85700 Донецька обл., Волноваський р., м. Волноваха, вул. Героїв 51 ОМБР, 9, однак свідоцтво про право на спадщину за законом позивач вчасно не отримав.
ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_1 – ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 05 грудня 2019 року виконкомом Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, вся територія Волноваського району Донецької області з 24 лютого 2022 року по теперішній час є тимчасово окупованою територією України.
Згідно з наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оголошено простій Волноваської державної нотаріальної контори, документи Волноваської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, виконання обов`язків на іншу державну нотаріальну контору не покладались.
11 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про продовження провадження по вищевказаній спадковій справі.
Проте, 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів та неможливістю встановити належним чином коло спадкоємців, через відсутній доступ до спадкової справи, заведеної Волноваською державною нотаріальною конторою.
Відмовляючи у задоволенні позову з підстав його недоведеності, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних доказів про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, а на підставі наявних у матеріалах справи доказів, неможливо встановити дійсне коло спадкоємців за законом.
Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов таких за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить про те, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.) (постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)).
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц.
У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (постанови Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц, від 19 травня 2020 року у справі № 175/1941/16-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18, від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц, від 01 березня 2023 року у справі № 604/1312/20).
У справі, що переглядається, предметом розгляду є визнання за позивачем права власності на житловий будинок, що знаходиться на тимчасово окупованій території, в порядку спадкування за законом після смерті батька. Оскільки відсутні інші спадкоємці, позивачем обрано належного відповідача у справі, а саме, територіальну громаду в особі Волноваську міську військово-цивільну адміністрацію Волноваського району Донецької області та Мирненську селищну військово-цивільну адміністрації Волноваського району Донецької області.
Крім того, судом встановлено, що 15 вересня 2016 року Волноваською державною нотаріальною конторою Донецької області заведено спадкову справу № 59503230 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак матеріали спадкової справи до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити її місцезнаходження та стан збереження неможливо, а тому позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права у позасудовому порядку.
Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції не можна вважати обґрунтованими та такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону. 
За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, який є цілком обґрунтованим, а обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечить поновлення порушеного права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 40,20 кв.м., з прибудинковими та господарчими спорудами, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 17 лютого 2026 року
Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров