Справа № 127/25417/25
Провадження № 22-ц/801/759/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	Справа № 127/25417/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,
позивач: ТОВ «Фінпром Маркет» 
відповідач : ОСОБА_1 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ТОВ «Фінпром Маркет» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2026 року у справі за позовом ТОВ "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 14.07.2021 шляхом введення одноразового ідентифікатора PQ02smn3p8, як електронного підпису, що був надісланий на його електронну пошту, уклав в електронній формі з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» договір позики №75624726 ,згідно якого отримав кредитні кошти у розмірі 11 050 грн , що були перераховані на зазначену ним банківську картку НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом і інших передбачених договором платежів. Позивач свої обов`язки за договором виконав і надав відповідачу зазначені кошти ,а ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував ,в зв`язку з чим станом на 13.08.2025 у нього виникла заборгованість в сумі 37 218,10 грн, з яких 11 050 грн заборгованість з тіла кредиту, 26 168,10 грн -заборгованість з відсотків.
21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 ,за яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75624726 передано останньому.
31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», в свою чергу, було укладено договір факторингу № 310323-ФМ,за яким право вимоги за кредитним договором №75624726 передано останньому .
ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.
Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вказану заборгованість .
Рішенням Вінницького міського суду від 20.01.2026 року у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1  відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Фінпром маркет» просить зазначене рішення суду скасувати, через порушення норм матеріального та процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що рішення суду про відмову у позові з підстав не доведення переходу за договорами факторингу права вимоги до відповідача , є необгрунтованим , оскільки такий перехід права вимоги підтверджено належними доказами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Покоєвич А.О. вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Дослідивши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , був укладений договір позики №75624726 за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у загальній сумі 11 050 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Вказаним договором сторони домовилися про строк кредитування 30 днів, порядок повернення коштів та нарахування відсотків у розмірі 1,99% за користування кредитом. На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів суду надано копію платіжної інструкції №2c1be730-931c-403f-b775-a2dbc8bad4c3 від 14.07.2021 року (а.с.18)
21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 ,за яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75624726 передано останньому.(а.с.45-53)
31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» також було укладено договір факторингу № 310323-ФМ,за яким право вимоги за кредитним договором №75624726 передано останньому .(а.с.66-74).
В матеріалах справи відсутні платіжні доручення або інші фінансові документи, які б підтверджували факт сплати ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціни продажу прав вимоги за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 року. Ухвалою суду від 08.12.2025 року було зобов`язано Позивача надати докази на підтвердження оплати за договорами факторингу, однак вимоги ухвали суду не виконані, відповідні фінансові документи (платіжні доручення) суду не надані.
Постановляючи рішення про відмову в позові, суд виходив із того, що позивач не довів свого права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , оскільки не надав суду належних і допустимих доказів переходу до нього такого права за договорами факторингу , зокрема, відсутні підтвердження оплати відступлених прав вимоги їх набувачами , що є обов`язковою умовою такого переходу. Попри витребування судом доказів підтвердження оплати за договорами факторингу, вони позивачем надані не були, у зв`язку з чим не підтверджено правонаступництво позивача, а отже він не є належним позивачем у спірних правовідносинах.
Доводи про необгрунтованість рішення суду про відмову у позові з підстав недоведення переходу за договорами факторингу права вимоги за кредитним договором із ОСОБА_1 до відповідача , є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона(фактор)передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)за плату(убудь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже ,предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.(постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Щодо необхідності повної оплати новими кредиторами на користь минулих кредиторів за договором факторингу, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Аналогічні висновки викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо. 
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства, суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Як встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні платіжні доручення або інші фінансові документи, які б підтверджували факт сплати ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціни продажу прав вимоги за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 року. За договором факторингу № 310323-ФМ ,укладеним ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», між тим, що договір факторингу є оплатним договором, також не надано доказів оплати відчужених прав вимоги.
Оскільки позивачем не надані суду і у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати за кожним із договорів факторингу , у справі відсутні докази переходу права вимоги від первісного до нових кредиторів на кожному етапі такої передачі, висновок суду про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 через не підтвердження переходу права вимоги є обгрунтовним та правильним. Оскільки відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги до позивача вказує і на відсутність його порушеного права ,що є самостійною підставою для відмови йому у задоволенні позову .
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права ,а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд,
Постановив: 
Апеляційну скаргу ТОВ «Фінпром Маркет» залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: Л.О. Голота

В.П. Рибчинський