ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. Справа №909/1058/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Надвірнянської міської ради, вих.№ 612/04-22/02.4 від 21 листопада 2025 року
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року (повний текст підписано 05.11.2025), суддя Гула У.І.
у справі № 909/1058/25
за позовом Надвірнянської міської ради, м. Надвірна, Івано-Франківська область
до відповідача Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександра Івановича, м. Надвірна, Івано-Франківська область
про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в сумі 176 538, 31 грн

встановив:
26 серпня 2025 року Надвірнянська міська рада звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександра Івановича про стягнення 176 538,31 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 19.12.2024 по 22.08.2025. 
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року у справі № 909/1058/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи доводиться та обставина, що Каралаш О.П. набула право власності на спадкове майно - будівлі пилорами, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , з врахуванням принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, правові підстави для стягнення з Гаврилюк О.І. безпідставно збережених коштів за користування цією земельною ділянкою за період з 19.12.2024 по 22.08.2025 відсутні.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач – Надвірнянська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року у справі № 909/1058/25 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні погодився з тим, що з 09.07.2019 відповідач Гаврилюк О.І. перестав бути власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , однак вказаний висновок суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки не базується на нормах матеріального права та правових висновках Верховного Суду. Також, апелянт вказує, що акт реалізації майна на прилюдних електронних торгах є документом, на підставі якого нотаріусом покупцеві може бути видане свідоцтво про придбання нерухомого майна, однак таке свідоцтво нотаріусом покупцеві не видавалось і не проведено державну реєстрацію переходу права власності на вказане нерухоме майно - будівлі пилорами за адресою: АДРЕСА_1 . Поряд з цим, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов до незаконного і необґрунтованого висновку вважаючи, що оскільки за рішенням Надвірнянського районного суду від 03.10.2024 у справі № 348/1820/24 (набрало законної сили 05.11.2024), яким за ОСОБА_1 визнано право власності на будівлю пилорами (літ. А, Б, В) загальною площеню 241,7 кв.м. в АДРЕСА_2 після смерті сина ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 набула право власності на це нерухоме майно, а відповідно до неї на підставі ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України перейшло право оренди земельної ділянки комунальної власності, на якій розташоване це нерухоме майно (будівлі пилорами). Крім цього, право користування особою земельною ділянкою, на якій знаходиться індивідуально визначене нерухоме майно, а також ділянкою, яка прилягає до нерухомого майна, повинно відбуватися на підставі рішення уповноваженого органу та бути зареєстроване з дотриманням вимог чинного законодавства. Разом з тим, до Каралаш О.І. не перейшло право оренди земельної ділянки комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно (будівлі пилорами), оскільки нею у встановленому порядку не зареєстроване право власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці, а також відсутні підстави для реєстрації права оренди цієї земельної ділянки, оскільки таке право виникає виключно після реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване на орендованій земельній ділянці. При цьому, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що Каралаш О.І. не здійснила реєстрації речового права на нерухоме майно за собою, у порядку, що визначений нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Скаржник також вказує, що суд першої інстанцій під час розгляду справи повинен був самостійно встановити належність відповідачів, відповідно до заявлених позовних вимог.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі № 909/1058/25 за апеляційною скаргою Надвірнянської міської ради на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року; витребувано з місцевого господарського суду матеріали справи; відповідачу надано строк (15 днів з дня вручення ухвали суду) для подання відзиву на апеляційну скаргу; справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.
Судом встановлено, що ухвала суду належним чином надіслана сторонам у справі, доставлена до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, підписаними відповідальним працівником та отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зокрема, зазначає, що 09.07.2019 року з моменту складання акту про реалізацію предмета іпотеки та акту приймання передачі від 09.07.2019 року набувачу за актами перейшло право власності, а відповідач ОСОБА_3 перестав бути власником нерухомого майна з моменту укладення правочину (акту про реалізацію предмету іпотеки) за адресою АДРЕСА_2 . Також відповідач звертає увагу суду на те, що згідно до рішення Надвінянського районного суду від 03.10.2024 року у справі № 348/1820/24, зазначено, що за Каралаш Оленою Іванівною визнано право власності на будівлю пилорами (літ. А, Б та В) загальною площею 241,7 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , дане рішення суду набрало законної сили 05.11.2024 року. Також відповідачем вказано, що право власності за рішенням суду про визнання права власності виникає з моменту набрання законної сили таким рішенням, якщо в рішенні суду не встановлено інше. Відповідач вважає, що враховуючи факт припинення права власності на нерухоме майно у нього на даний час відсутні правові засоби щодо визнання за ним неіснуючого права або скасування відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч.1 ст.273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття “розумного строку” не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №407631712 від 11.12.2024 за ОСОБА_4 зареєстроване право приватної власності на майно за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 5321143, тип майна: будівлі пилорами, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №172 від 16.04.2004, Прикарпатська універсальна товарна біржа). Ідентична інформація міститься в інформаційній довідці № 444461295 від 22.09.2025.
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності від 05.05.2004 підставою виникнення у Гаврилюка О.І. права власності на будівлі пилорами в АДРЕСА_2 є договір купівлі-продажу № 172 від 16.04.2004, Прикарпатська універсальна товарна біржа; реєстраційний номер майна: 5321143.
05.12.2019 Надвірнянська міська рада та ФОП Гаврилюк уклали договір № 13-12/19 оренди земельної ділянки площею 0,6335 га, для обслуговування будівель пилорами, яка знаходиться на вул. Майданська, 6 а в м. Надвірна, строком на 5 років, до 05.12.2024. Договір підписаний сторонами.
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.08.2025 №НВ-0001647242025, 29.08.2019 проведена державна реєстрація земельної ділянки площею 0.6335 га з кадастровим номером 2624010100:08:001:0055, яка знаходиться за адресою: вул. Майданська буд. 6а, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область. Цільове призначення земельної ділянки: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Земельна ділянка належить до комунальної форми власності, власником є Надвірнянська міська рада, орендарем Гаврилюк О.І; дата державної реєстрації речового права 22.01.2020. Ідентична інформація міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 444462117 від 22.09.2025.
Відповідно до рішення Надвірнянської міської ради №2542-39/2024 від 19.12.2024, вирішено припинити, у зв`язку із закінченням строку, договір оренди №13-12/19 від 05.12.2019, укладений між Надвірнянською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Гаврилюком О.І. щодо користування земельною ділянкою (кадастровий номер 2624010100:08:001:0055) площею 0,6335 в межах населеного пункту АДРЕСА_1 для обслуговування будівель пилорами та укласти з 19.12.2024 новий договір оренди земельної ділянки площею 0,6335 в межах населеного пункту м. Надвірна, вул. Майданська буд. 6а, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ - 11.02), кадастровий номер 2624010100:08:001:0055 між Надвірнянською міською радою та ФОП Гаврилюком О.І. терміном 5 років; відповідно до Положення про встановлення орендної плати за землю на території Надвірнянської міської територіальної громади, яке затверджене рішенням №357-9/2021 з внесеними змінами встановити з 19.12.2024 ФОП Гаврилюку О.І. річну орендну плату за вищевказану земельну ділянку площею 0,6335, що становить 12% від нормативно - грошової оцінки землі; зобов`язано ФОП Гаврилюка О.І. в місячний термін оформити договір оренди землі та провести державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства, у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки надати копію Договору до органу доходів і зборів за місцем знаходженням земельної ділянки.
На підтвердження розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивач долучив до позовної заяви копії: Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001647242025 від 15.08.2025, за яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 17.01.2025 (дата проведення нормативної грошової оцінки) складає 2 173 982 грн 04 коп.; рішення Надвірнянської міської ради Івано - Франківської області №2542-39/2024 від 19.12.2024, згідно якого орендна плата встановлюється у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
З метою досудового врегулювання спору, 06.03.2025 позивачем на адресу відповідача направлено лист №117/04-22/09 цінною кореспонденцією з описом вкладення з проханням підписати Договір оренди землі №76-12/2024 від 19.12.2024 та другий примірник договору надіслати/надати орендодавцю - Надвірнянській міській раді. Відповідач отримав вказаний лист 07.03.2025, докази отримання долучені до матеріалів справи. Проте, надісланий позивачем вищевказаний лист залишений без відповіді та задоволення. 
21.08.2025 комісією, створеною за розпорядженням міського голови №144-р від 15.08.2025 проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 2624010100:08:001:0055, по АДРЕСА_1 на предмет її фактичного використання.
За результатами проведеного обстеження земельної ділянки складений акт обстеження від 21.08.2025, яким встановлено, що на земельній ділянці розташовані будівлі пилорами, які знаходяться у власності Гаврилюка О.І. на підставі договору купівлі - продажу №172 від 16.04.2004, Прикарпатська універсальна товарна біржа, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав (реєстраційний номер майна 5321143). Під час обстеження з фотофіксацією констатовано фактичне використання земельної ділянки комунальної власності. 
Позивач здійснив розрахунок безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю ФОП Гаврилюком О.І. за період з 19.12.2024 до 22.08.2025, згідно з яким сума безпідставно збережених коштів становить 176 538,31 грн (розрахунок додано до позовної заяви). Розрахунок орендної плати позивач здійснив в розмірі 12 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 
У серпні 2025 року Надвірнянська міська рада звернулася до суду з цим позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександра Івановича 176 538,31 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 19.12.2024 по 22.08.2025.

Відповідно до ч.2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Згідно з ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
В силу положень частин 1 статей 122, 123, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Статтею 206 ЗК України установлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).
У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених ч. 6 цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається (ч. 4 ст. 120 ЗК України).
Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.
Відповідно до п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Судом встановлено, що з моменту реалізації нерухомого майна відповідач втратив правовий зв`язок зі земельною ділянкою, на підтвердження наведеного відповідач надав суду: Договір іпотеки від 21.11.2007, укладений підприємцем Гаврилюком О.І. та ЗАТ КБ "ПриватБанк" з метою забезпечення належного виконання ФОП Гаврилюком О.І. зобов"язання за кредитним договором № 71КН від 20.11.2007, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_4 , передав в іпотеку належне йому на праві власності нежиле приміщення в АДРЕСА_2 , загальною площею 83,00 кв.м.; рішення Надвірнянського районного суду від 12.05.2015 у справі № 348/617/15-ц, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на будівлі в м.Надвірна по вул.Майданська, 6а, загальною площею 83,00 кв.м., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №71КН від 20.11.2007.
Нерухоме майно (будівлі пилорами загальною площею 241,7 кв.м) в м. Надвірна по вул. Майданська, 6 а, було продано 26.04.2019 року на публічних електронних торгах з реалізації арештованого в межах виконавчого провадження № 54377460, які були проведені Державним підприємством “СЕТАМ”.
Об`єктом торгів були будівлі пилорами загальною площею 241,7 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з :
- адміністративний корпус (літера А), цегляна будівля, загальною площею 82,3 кв.м; є електрика, опалення пічне;
- пилорама (літера Б), матеріал стін - шлакоблоки, загальною площею 146,9 кв.м; є електрика;
- навіс (літера В), загальною площею 12,5 кв.м.
З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.
Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.
В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна).
09.07.2019 Головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Михайлюком В.Д. складено акт про реалізацію предмета іпотеки, а саме - будівлі пилорами загальною площею 241,7 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено переможця електронних торгів - ОСОБА_2 .
09.07.2019 головний державний виконавець Михайлюк В.Д., ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підписали акт приймання-передавання майна реалізованого на прилюдних торгах.
Під час розгляду справи №348/1820/24 провадження № 2/348/897/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області встановлено, що в ході виконання виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-804/09, виданого Надвірнянським районним судом про погашення заборгованості за кредитним договором іпотеки № 5032, укладеним 21.11.2007 року між ПАТ КБ “Приватбанк” та ОСОБА_4 , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю пилорами, загальною площею 241,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено електронні торги з реалізації майна боржника ОСОБА_4 , а саме будівлі пилорами, про що складено протокол проведення електронних торгів № 401891 від 26.04.2019, сформованого оператором торгів Державним підприємством “СЕТАМ”.
09.07.2019 року головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Михайлюком В.Д. складено та затверджено Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, в якому підтверджено, що переможцем торгів ОСОБА_2 у повному обсязі здійснено розрахунок за придбане на електронних торгах майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у с. Шипилівка Сєвєродонецького району Луганської області.
З метою оформлення права власності на вищевказане нерухоме майно, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської Шушкевич С.М., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки позивачем не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно: будівлю пилорами, загальною площею 241,7 кв.м.за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до мотивувальної частини рішення ОСОБА_2 набув право власності на майно: будівлю пилорами (літера А, Б та В) загальною площею 241,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і той факт, що за життя він не отримав правовстановлюючі документи на вказане вище майно, не позбавляє спадкоємця права на отримання нею спадщини за законом.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі №348/1820/24 за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно: будівлю пилорами (літера А, Б та В) загальною площею 241,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі №348/1820/24 набрало законної сили 05.11.2024.
Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі №348/1820/24 (зокрема в частині того, що ОСОБА_2 набув право власності на майно: будівлю пилорами (літера А, Б та В) загальною площею 241,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і той факт, що за життя він не отримав правовстановлюючі документи на вказане вище майно, право власності на майно визнано судом за ОСОБА_1 в порядку спадкування) є преюдиційними під час розгляду цієї справи.
На час розгляду справи ОСОБА_1 нерухоме майно за собою в установленому порядку не зареєструвала.
Таким чином, наведене свідчить про те, що нерухоме майно - будівля пилорами (літера А, Б та В) загальною площею 241,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване в установленому порядку за ОСОБА_1 , між тим факт належності останній такого нерухомого майна є доведеним та підтвердженим. 
Щодо доводів позивача про наявність запису про речове право на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 судом першої інстанції правомірно зазначено наступне.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 Цивільного кодексу України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У постанові від 23.05.2019 у справі № 922/3707/17 Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою для набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою на підставі правовстановлюючого документа вже набутого права та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.
Державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне визначення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 12.09.2019 у справі №910/7662/17.
Отже, набуття особою права та реєстрація такого права не є тотожними поняттями і настання цих подій може не збігатися в часі.
Відтак, первинним є правочин, з якого виникає право власності.
Матеріалами справи підтверджено набуття у власність ОСОБА_5 спадкового майна, придбаного ОСОБА_2 на електронних торгах з реалізації майна боржника ОСОБА_4 , а саме будівлі пилорами загальною площею 241,7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , втім, відсутності її належної реєстрації за спадкоємицею.
Суд зазначає, що власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 року в справі № 924/856/20.
Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 року в справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані.
Відтак, правомірним є висновок місцевого господарського суду, що з врахуванням того, що матеріалами справи доводиться та обставина, що Каралаш О.П. набула право власності на спадкове майно - будівлі пилорами, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі, тому правові підстави для стягнення з Гаврилюк О.І. безпідставно збережених коштів за користування цією земельною ділянкою за період з 19.12.2024 по 22.08.2025 відсутні.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Надвірнянської міської ради до ФОП Гаврилюк О.І. про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що суд першої інстанцій під час розгляду справи повинен був самостійно встановити належність відповідачів, відповідно до заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц і №372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі №910/7122/17, від 27.06.2023 у справі №910/333/21.
Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними та спростовуються висновками, викладеними у рішенні суду.
Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2025 року у справі № 909/1058/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Надвірнянської міської ради – без задоволення.
Матеріали справи № 909/1058/25 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.