Справа № 183/5814/25
№ 2/183/4078/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Самарівської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Самарівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка Олександра Михайловича, про: 
- визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з домоволодіння АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі – позивач) через представника, адвоката Мусаєву Ю. В., звернулася до суду з цим позовом.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис № 379 від 30 квітня 2019 року. Померла ОСОБА_4 є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 497 від 22 червня 1971 року та на момент смерті мала право власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: на 1/5 частину житлового будинку, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1614; на 2/5 частини житлового будинку за договором дарування, посвідченим Новомосковською державною нотаріальною конторою 16 травня 1996 року за реєстром № 1875. Згідно з інформацією КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» від 01 листопада 2021 року, яку отримав нотаріус, на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розміщений житловий будинок - А, частка якого належала померлій спадкодавцю ОСОБА_4 та будинок - Д, зведений ОСОБА_5 , яке набуло статус домоволодіння. 
ОСОБА_6 за життя не оформила належну їй 1/5 частину домоволодіння, у зв`язку з чим позивач не має можливості оформити належне їй право власності відповідно до заповіту від 24 жовтня 2003 року. 
Позивач указує, що домоволодіння було зведене та право на нього оформлене ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 383 від 03 травня 1995 року, свідоцтво про смерть НОМЕР_3 . Він був дідом позивача та батьком ОСОБА_4 (матері позивача). Отже, право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить: померлому ОСОБА_7 , так як за життя йому належала 1/5 частина домоволодіння відповідно до свідоцтва про право власності виданого 05 квітня 1995 року, зареєстрованого в БТІ 05 квітня 1995 року за р. №1816-14, яке на день звернення з позовом ні за ким іншим не зареєстрована; ???1/5 частина домоволодіння належить доньці ОСОБА_7 — ОСОБА_2 , яка має право власності на цю частину відповідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 29 листопада 1995 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 6611, зареєстрованого в БТІ 08 грудня 1996 року за р. № 1816-14-14.Д9 ст. 95; ???3/5 частини домоволодіння належить доньці ОСОБА_7 , матері позивача, померлій – ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 16 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1875 та свідоцтва про право на спадщину, виданого 05 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1614.
ОСОБА_1 є єдиною донькою померлої ОСОБА_4 та має намір оформити право власності на належне їй майно після смерті матері, а саме на 3/5 частини домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Інша частина домоволодіння у розмірі 1/5 частини зазначеної будівлі належить її тітці — ОСОБА_2 та померлому дідові – ОСОБА_7 , інші родичі відсутні.
17 листопада 2020 року Приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченком О. М. заведено спадкову справу № 51/2019 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 . Також 17 листопада 2020 року нотаріусом позивачеві видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у якій зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документа про право власності на частку житлового будинку. Вважаючи, що відмова нотаріуса порушує її майнові права, як спадкоємця, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Постановленою суддею ухвалою від 10 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
Постановленою суддею ухвалою від 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано докази у виді спадкової справи після ОСОБА_4 . Копію спадкової справи отримано 20 серпня 2025 року.
Постановленою судом ухвалою від 30 вересня 2025 року залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — ОСОБА_3 
23 жовтня 2025 року за участю представника позивача закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача до судового засідання подала клопотання про розгляд справи у її та позивача відсутність. Позов підтримала.
Відповідач-1 у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання вимог позову.
Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Наголосив на фактичній відсутності заперечень проти позову та про те, що позивач має право на 2/3 частини майна, в той час, як в прохальній частині просить визнати право на все майно.
Третя особа-1 ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав на підтримання позову.
Третя особа-2, Приватний нотаріус Самарівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко О. М. у судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи у свою відсутність не подав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить виконання ухвали суду в частині надання доказу.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Перевіривши доводи позовної заяви, отриманими судом копіями доказів, суд висновує таке.
Матеріалами справи у виді копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 народилася донька — ОСОБА_9 /а.с.13/. Внаслідок укладення шлюбів, розлучень (свідоцтва № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) ОСОБА_9 змінювала прізвища на « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 » (з 20 лютого 1993 року по 30 серпня 2002 року), « ОСОБА_12 » /а.с.14-17/. Чоловік позивача — ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно з наданою копією свідоцтва про смерть /а.с.18/.
Згідно з копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 05 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1614, зареєстрованого в БТІ 13 травня 1996 року у реєстрову книгу за р. № 1816-14. Д9 ст.95 спадкоємцем майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.27/ є його донька – ОСОБА_4 . Майно, на яке видане свідоцтво складається з 1/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, який в цілому складається з житлового будинку, глинобитного, обкладеного цеглою, розміром 24,0 кв. м жилою площею з надвірними побудовами: сарай-літня кухня-Б, сарай-В, Е, вбиральня-Г, колодязь-1-2, колодязь 2, огорожа 3-6, розташованого в АДРЕСА_1 , розташованому на присадибній ділянці 91 кв. м землі держфонду, належного померлому ОСОБА_7 . На підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 квітня 1965 року. 2/5 частини залишено відкритою /а.с.25-26, 99/.
Суду надано копію договору дарування, посвідченого 16 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1875, зареєстрованого в БТІ 21 травня 1996 року за р. № 1816-14, в реєстрову книгу за № Д9 ст. 95, відповідно до якого ОСОБА_14 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 2/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у АДРЕСА_1 , розташованому на присадибній ділянці 910 кв. м землі держфонду. На присадибній ділянці розташований жилий будинок-А, глиняний, обкладений цеглою, розміром 24,0 кв. м жилою площею з надвірними побудовами: сарай-літня кухня-Б, сарай-В, вбиральня-Г, сарай-Е, колодязь-1, колодязь 2, забор. 2/5 частини будинку належали дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 29 листопада 1995 року р. № 6611 /а.с.23-24, 98/.
Також судом установлено, що згідно з відповіддю КП «Новомосковське МБТІ» ДОР від 01 листопада 2019 року № 666 на запит нотаріуса, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано в такому обсязі: ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 квітня 1955 року, зареєстрованого в БТІ 05 квітня 1955 року за р. № 1816-14 (1/5 част.); ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29 листопада 1995 Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 6611, зареєстрованого в БТІ 08 грудня 1995 року за № 1816-14 (1/5 част.); ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1614, зареєстрованого в БТІ 13 травня 1996 року за р. № 1816-14. Д9 ст.95 (1/5 част.); ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 16 травня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 1875, зареєстрованого в БТІ 21 травня 1996 року за р. № 1816-14, Д9 ст. 95 (2/5 част.). Вищевказані права власності відносяться саме до будинку «А». Пізніше, внаслідок побудованого іншим забудовником на вказаній земельній ділянці нового будинку «Д», у співвласників змінилися належні їм частки. Згідно з проведеним загальним перерахунком ідеальні частки домоволодіння розподілилися таким чином: 1. Будинок «А»: ОСОБА_7 — 27/520 част., ОСОБА_2 — 27/250 част., ОСОБА_4 — 81/250 част.; 2. Будинок «Д»: ОСОБА_15 — 23/50 част. (або 115/250). Після перерахунку ідеальних часток право власності на 23/50 часток домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_15 на підставі договору дарування, посвідченого 23 січня 1996 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 343, зареєстрованого в БТІ 25 січня 1996 року за р. № 1816-14, Д9, стр. 95; але право власності на решту часток (27/250+27/250+81/250=135/250), або 27/50, належних ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не було оформлене належним чином. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації, проведеної 25 жовтня 2005 року, на земельній ділянці розташовані: будинок А, стіни — глинобит. об. цеглою, житлова площа 24,0 кв. м, загальна площа 54,3 кв. м; будинок Д, стіни — саман. об. цеглою, житлова площа 27,0 кв. м, загальна площа 58,0 кв. м; сарай-літня кухня Б, сарай В, вбиральня З, сарай Е, вбиральня Ж, колодязь к, зливна яма, огорожа № 4,6,8,9, хвіртка 3,7. Вбиральня І знесена, вбиральня Ж та З не вважаються самочинним будівництвом /а.с.28-29, 97/. 
Технічні характеристики та розмір часток, указаних у відповіді БТІ відповідає даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , наданому позивачем у копії, який містить дату виготовлення КП «Новомосковське МБТІ» 25 жовтня 2005 року, підпис та печатку посадової особи /а.с.31-37/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис № 379 від 30 квітня 2019 року /а.с.30/. 
Як свідчить отриманий судом у копії витяг з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 :
-24 жовтня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений за № 1-4691 Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, яким заповіла належні їй на праві власності 3/5 частини житлового будинку, з відповідною частиною житлових побудов та земельною ділянкою при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 . Інформаційна довідка зі спадкового реєстру свідчить про витрачання бланку для складання відповідного заповіту /а.с.83, зворот, 84/;
-26 травня 2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений за № 1-2069 Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, яким заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 7,650 га, розташовану на території агрофірми «Степова» Дерезуватської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 . Інформаційна довідка зі спадкового реєстру свідчить про витрачання бланку для складання відповідного заповіту /а.с.82, зворот, 83/;
-08 грудня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений за № 2-4175 Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, яким заповіла належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов та земельною ділянкою при ньому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 /а.с.89/;
-12 липня 2019 року до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за заповітами звернулися ОСОБА_1 (на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дерезуватської сільської ради), ОСОБА_16 (земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дерезуватської сільської ради), ОСОБА_3 (земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дерезуватської сільської ради), як діти померлої /а.с.72, 77, зворот, 80/;
-12 липня 2019 року нотаріусом відкрито спадкову справу /а.с.85, 87/, здійснено перевірку в реєстрі наявних заповітів /а.с.85,зворот-86/;
- 22 листопада 2019 року нотаріусу спільну заяву ОСОБА_16 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку /а.с.88/;
- 23 жовтня 2019 року видано довідку про склад сім`ї № 8772, згідно з якою ОСОБА_4 на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.88,зворот/, разом з ОСОБА_3 (син), ОСОБА_18 (дружина сина), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_19 (онук), ОСОБА_20 (онука), ОСОБА_21 (праонука);
- матеріали спадкової справи містять копії свідоцтв про народження ОСОБА_22 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_23 /а.с.90-91/; 
- 22 листопада 2019 року нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом майна ОСОБА_4 ОСОБА_16 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зареєстровані у реєстрі за №№ 1346-1348 /а.с.95-96/;
- 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_3 /а.с.96, зворот/;
-17 листопада 2020 року нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа про право власності на частку /а.с.100/. Підставою вказано те, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 згідно з відповіддю БТІ набуло статус домоволодіння, право власності на яке ОСОБА_4 не оформлено.
Суду надано копію технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_24 . На замовлення ОСОБА_1 , з якого вбачається зміна літерації, відсутність вбиралень Ж та З, наявність споруд душу М1 та Н1 /а.с.39-45/.
Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 446867022 від 08 жовтня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 право власності на майно не зареєстроване /а.с.112/.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.
Ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Так, надані суду докази свідчать, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_4 , проживала з нею за однією адресою на момент відкриття спадщини та своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто набула права на спадкування майна померлої, яке та заповіла позивачеві. При цьому, на момент складання заповіту 24 жовтня 2003 року склад майна, який ОСОБА_4 заповіла позивачеві відповідав реально належному їй на підставі свідоцтва про спадщину та договору дарування, складених та зареєстровані за діючим на час їх складання законодавством. Доказів того, що при наступній зміні часток у праві власності на майно спадкодавець висловила свої заперечення або проти зміни часток у праві суду не надано. Спадкоємець такого не заявляє. Відтак, з урахуванням змін в технічних характеристиках майна, яке належало спадкодавцю та яке заповідано, відсутності переоформлення таких змін шляхом зміни та державної реєстрації правовстановлюючих документів, позивач обмежена у праві на спадкування нерухомого майна, що заповідано. Внаслідок викладеного суд вважає за належне визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право власності на майно у обсязі та складі з урахуванням змін, установлених технічною інвентаризацією, задовольнивши позов частково та визнавши за позивачем право власності на 81/250 частки у праві власності на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , з відповідною частиною надвірних побудов.
Відтак, наявні підстави для задоволення позову частково.
Також, зважаючи на принцип розумності, те, що позивач не просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору, судові витрати у справі не стягуються.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 81/250 частини закінченого будівництвом об`єкту – домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з: житлового будинку А1-1, житловою площею 24,0 кв. м, загальною площею 55,0 кв. м, житлового будинок Д1-1, житловою площею 27,0 кв. м, загальною площею 57,1 кв. м, з надвірними побудовами та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У решті позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складене та підписане в порядку черговості за часткового відновлення електропостачання у приміщення суду 25 лютого 2026 року.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_8 ; адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; 
відповідач-1 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП невідомий; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
відповідач-2 – Самарівська міська рада Дніпропетровської області, код в ЄДРПОУ 34359199; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська обл., Самарівський р-н, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14;
третя особа-1 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП НОМЕР_9 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа-2 – Приватний нотаріус Самарівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Олександр Михайлович, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська обл., Самарівський р-н, м. Самар, вул. Гідності, буд. 21.

Суддя        Д. О. Парфьонов