Справа № 344/1167/26 
Провадження № 3/344/848/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., за участі захисника Підлуцької Х.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

В С Т А Н О В И Л А: 

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №566127 від 14.01.2026, 15 листопада 2025 року о 21 год. 05 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Хоткевича, 44-Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz EQE 350», н.з. НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою №4023 від 15.11.2025 виданою КНП «ОКЛ ІФ ОР», згідно якої результат становить 1,36 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а) Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за відомою суду адресою у спосіб визначений законом. Оскільки, ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні законом повністю покладено на нього. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Підлуцька Х.Б., вказала, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнає. Також, зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та його зупинку працівниками поліції. Надала суду письмове заперечення на протокол про вчинення адміністративного правопорушення. З врахуванням також допущених інших процесуальних порушень працівниками поліції при оформлення матеріалів, просилазакрити провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, подане клопотання, вважаю зазначити наступне.
Відповідно до ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно дост.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту ст.ст.251,252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно положень п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Так, щодо факту керування транспортним засобом. За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом. Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння. Для наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, обов`язковим є підтвердження факту саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відсутність прямих доказів керування (як-от відео моменту керування або свідчень очевидців) створює сумніви, які за законом повинні трактуватися на користь особи, що притягується до відповідальності. Згідно із принципом презумпції невинуватості, якщо факт керування не доведений належним чином, це є підставою для виправдання. Для визнання винуватості особи у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно підтвердити обидві обставини: і факт керування транспортним засобом, і стан сп`яніння на момент керування. Відсутність доказів першої обставини робить неможливим ствердження, що ОСОБА_1 порушив закон. Навіть якщо були підозри щодо алкогольного сп`яніння, вони не мають юридичного значення без доказу фактичного керування. У відповідності до вимог ст..251 КУпАП інспектор поліції повинен надати суду беззаперечні докази, які підтверджують факт керування водієм транспортним засобом, а в даному випадку у разі відсутності свідків такими доказами є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Натомість при відтворені долучених до адміністративної справи відеозаписів доказів керування ОСОБА_1 , а також його зупинка інспектором поліції - не надано.
У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування». Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. За відсутності підтвердженого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 аргументи на його користь у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є ще більш вагомими. 
Крім того, суд звертає увагу, що згідно вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також, згідно матеріалів справи інкриміноване правопорушення вчинено 15 листопада 2025 року о 21:05 год, та згідно довідки № 4023 від 15.11.2025 року ОСОБА_1 був оглянутий в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» та встановлено діагноз: Ножове проникаюче поранення грудної клітки зліва. Забій лівої легені. Лівобічний гемоторакс. Гемоперикардит. Ножове не проникаюче поранення передньої черевної стінки. Алкогольне сп`яніння (1,36 проміле). Однак, згідно відповіді КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» на запит адвоката, вказано, що у ОСОБА_1 при поступленні 15.11.2025 року забір крові на дослідження алкоголю не проводився.
Проаналізувавши письмове клопотання про закриття провадження у справі із долученими додатками, дослідивши надані докази, враховуючи наявні суперечності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно підтверджують факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, а також рапорт інспектора поліції не можуть бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимогст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.213,2 21, п.1 ст.247, 248, 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП,суд, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іванна КОВАЛЮК