ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/9467/25		
Провадження № 22-ц/821/837/26		
Категорія: 308020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
позивач: Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради 
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 лютого 2026 року (ухваленого під головуванням судді Казидуб О.Г. в приміщенніПридніпровського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

09 жовтня 2025 року КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає послуги населенню міста Черкаси із водопостачання та водовідведення.
Будинок за адресою АДРЕСА_1 підключений до мережі централізованого водопостачання та водовідведення і позивач у даному будинку надає послуги всім мешканцям, у тому числі, відповідачам.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 25.04.2024 співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є відповідачі: ОСОБА_2 , що є власником цього житла у розмірі 1/2 частки на підставі Свідоцтва про праву на спадщину від 20.07.2021, і ОСОБА_1 що є власником житла у розмірі 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 28.04.2010.
Позивач вказує, що всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі своєчасно та у повному обсязі не оплачують надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.07.2025 утворилася заборгованість за надані послуги водопостачання і водовідведення, всього на суму 12174,36 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 12174,36 грн., витрати на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав у сумі 80,00 грн, витрати на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 лютого 2026 року позов - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 12174,36 грн., витрати на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав у сумі 80,00 грн, витрати на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн.
В решті - відмовлено. 
Рішення суду зокрема мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 та послугами, які надає КП «Черкасиводоканал» ЧМР, не користується, тому підстави для стягнення з нього боргу за постачання холодної води та за водовідведення відсутні.
Водночас, оскільки відповідач ОСОБА_2 є споживачем житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, що надає КП «Черкасиводоканал», за адресою: АДРЕСА_3 , проте своєчасно не здійснює їх оплату, тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 нарахованої позивачем заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 27 лютого 2026 року до Черкаського апеляційного суду, КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 лютого 2026 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд необґрунтовано відмовив у заявлених позовних вимогах до обох відповідачів, оскільки у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 відсутній розподільний засіб обліку (квартирний лічильник) спожитої води, а нарахування за послуги водопостачання здійснюються відповідно до затверджених нормативів водоспоживання, за встановленими тарифами з розрахунку відповідно до кількості споживачів. 
Оскільки співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (1/2 частки) і ОСОБА_2 (1/2 частки), тому за приписами ст. 360 ЦК України останні в рівних частинах несуть обов`язок зі сплати комунальних платежів, в тому числі за послуги з водопостачання та водовідведення.

Відзив на апеляційну скаргу 

23 березня 2026 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Прядки В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, вважаючи апеляційну скаргу КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради необгрунтованою, а оскаржуване рішення суду першої інстанції законним, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.

Фактичні обставини справи 

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 375895880 від 25.04.2024, квартира за адресою АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (частка власності 1/2) на підставі Свідоцтва про право на спадщину № 1-2218 від 20.07.2021 та ОСОБА_1 (частка власності 1/2) на підставі Свідоцтва про право на спадщину №1639 від 28.04.2010.
КП «Черкасиводоканал» надає відповідачам житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, нараховуючи плату на підставі Постанов Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал».
Згідно з розрахунком КП «Черкасиводоканал», станом на 01.07.2025 року заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з водопостачання та водовідведення складає 12174 грн. 36 коп.
Як вбачається з Відповіді № 1878685 від 10.10.2025, на запит суду, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.06.2015 – АДРЕСА_4 .
В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони зазначають, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_1 фактично та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_5 , в яких зазначено: «На підставі власних спостережень, щоденного перебування у своїй квартирі, а також взаємодії з іншими мешканцями будинку, можу підтвердити, що ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Протягом тривалого часу, коли я перебував у своєму помешканні та мав можливість спостерігати за сусідським оточенням, не бачив та не зустрічав ОСОБА_1 ні у самому під`їзді будинку, ні у квартирі, ні на прилеглій території. Крім того, мені не відомо про його перебування у цих приміщеннях від інших мешканців або сусідів. Жодна особа, з якою я мав спілкування, не повідомляла про присутність ОСОБА_1 у вказаному об`єкті.»
Згідно платіжних інструкцій, ОСОБА_1 сплачує за послуги водопостачання за адресою: АДРЕСА_4 .

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом даного спору є стягнення боргу за надані комунальні послуги з водопостачання і водовідведення.
Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:
2) виконавець комунальної послуги – суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
5) житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. При цьому, згідно статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
З наведених норм законодавства вбачається, що споживачем комунальних послуг є власник або співвласник житла, який зобов`язаний брати участь у сплаті житлово-комунальних послуг, а також в межах своєї частки забезпечувати утримання майна і брати участь у всіх витратах щодо майна, власником якого він є. При цьому, на кожного співвласника в однаковій мірі поширюються норми Цивільного кодексу України і Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
При цьому, слід також врахувати правовий висновок Верховного Суду у справі № 521/3743/17-ц, зроблений на підставі аналізу норм законодавства, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги – регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. 
Відповідно до частини четвертої статті 10 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (у разі якщо йдеться про використання комерційного загальнобудинкового приладу обліку) здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Згідно з пунктом 1 частини Х «Визначення та розподіл холодної води» Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад і територій України від 28.12.2021 № 358), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954, для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. 
Про цю кількість осіб власник/наймач приміщення письмово повідомляє виконавця комунальної послуги та/або виконавця розподілу комунальної послуги, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень;
кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи.
Відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Згідно з підпунктом 11 пункту 39 Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради і індивідуальним споживачем (публічного договору приєднання), споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору.
Апеляційний суд зважає на те, що співвласник житла ОСОБА_1 у встановлений законодавством спосіб не повідомив виконавця комунальних послуг про його відсутність (непроживання) у житловому приміщенні, не надав відповідного документального підтвердження відсутності, через що з боку позивача відбувались нарахування за послуги протягом тривалого часу відповідно до вимог Методики.
При цьому, також слід враховувати, що виконавець комунальної послуги відповідно до вимог Методики мав право самостійно визначити кількість проживаючих у житлі з розрахунку кількості кімнат у такому житлі, оскільки йому не було повідомлено у встановленому порядку про кількість осіб, що там фактично мешкають.
За таких обставин, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як співвласники квартири АДРЕСА_5 несуть солідарний обов`язок зі сплати комунальних платежів за послуги з водопостачання та водовідведення.
Наявні в матеріалах справи письмові пояснення (покази) свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про тривале проживання ОСОБА_1 за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_4 ., в розумінні статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, не є достатніми доказами, зважаючи на те, що законодавством і публічним договором визначено специфічний порядок інформування про тривалу відсутність у житлі – письмову заяву з документальним підтвердженням виконавцю комунальних послуг.
Крім того, апеляційний суд також наголошує, що не можуть вважатися достатніми доказами підтвердження такої обставини і копії платіжних інструкцій, згідно з якими відповідач ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_4 ., де зареєстроване його місце проживання, оскільки це жодним чином не спростовує факт тривалої відсутності чи непроживання у житлі за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду: від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, від 04.09.2022 року у справі № 201/1807/21, від 07.11.2023 у справі № 643/17352/20, від 22.12.2023 у справі № 607/2611/22, факт відсутності індивідуального письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення окремо взятого споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення солідарного боргу із відповідачів підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради.
Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. (Платіжна інструкція № 2788 від 08 серпня 2025 року).
При подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 4542,00 грн (Платіжна інструкція № 650 від 27 лютого 2026 року)
Також в матеріалах справи міститься Платіжна інструкція № 1470 від 17 квітня 2024 року про сплату КП «Черкасиводоканал» плати за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 80,00 грн.
Оскільки апеляційна скарга КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради задоволена повністю, загальний розмір судових витрат, який підлягає відшкодуванню позивачу відповідачами становить 7650,00 грн, (3028+4542+80), тобто по 3825,00 грн з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради - задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 лютого 2026 року – скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 12 174 грн. 36 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» судові витрати у розмірі 3825,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» судові витрати у розмірі 3825,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча      О.В. Карпенко

Судді    Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова