ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10814/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року в адміністративній справі №160/10814/25 (головуючий суддя першої інстанції - Златін С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 14.04.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Житомирській області в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 07.04.2025 року № 047150031297 щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати їй до стажу роботи для призначення пенсії за віком періоди роботи з 01.07.2000 року по 14.08.2003 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.09.1983 року, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 31.03.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 31.03.2025 року звернулася до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Дану заяву було передано на розгляд ГУ ПФУ в Житомирській області, яке рішенням про відмову у призначені пенсії від 07.04.2025 року №047150031297 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, пенсійним органом до страхового стажу не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.09.1983 року та згідно довідки від 27.04.2021 року №13/124/627 з 01.07.2000 по 14.08.2003, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплачені страхові внески. Довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески відсутня.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 07.04.2025 року №047150031297 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком періоди роботи з 01.07.2000 по 14.08.2003 рік згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19.09.1983 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої заяви від 31.03.2025р.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначено, що ГУ ПФУ в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 07.04.2025 №047150031297 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 32 роки. Дії відповідача є правомірними, з огляду на те, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 с обов`язковим. За результатами розгляду документів позивача, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.07.2000 по 14.08.2003, згідно трудової книжки від 19.09.1983 НОМЕР_1 та згідно довідки від 27.04.2021 № 13/124/627, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплачені страхові внески. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 30 років 02 місяці 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії.
Позивач відзив на скаргу не подавала.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.202 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31 березня 2025 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.04.2025 року № 047150031297 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Пенсійним органом до страхового стажу не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.09.1983 року та згідно довідки від 27.04.2021 року №13/124/627 з 01.07.2000 по 14.08.2003, оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплачені страхові внески. Довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески відсутня.
Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила таке рішення до суду. 

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Суд зазначив, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Щодо вимоги про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції вказав, що вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за віком.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону №1058 наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону №1058 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Враховуючи зазначені норми законодавства, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Як вбачається з матеріалів справи, пенсійним органом не враховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 01.07.2000 по 14.08.2003, оскільки в реєстрі відсутня інформація про плату страхових внесків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи. 
Надана позивачем трудова книжка містить записи про періоди її роботи із зазначенням професії, номерів та дат наказів про переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатку підприємства без будь-яких виправлень чи неточностей.
Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) відомості про сплату страхових внесків за позивача у період з 01.07.2000 по 14.08.2003 відсутні.
Верховний Суд зробив висновок, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах. Вказана правова позиція викладена у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Колегія суддів наголошує, що доказів недостовірності записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому цей період безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття оскарженого рішення від 07.04.2025 року №047150031297 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Рішення в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року в адміністративній справі №160/10814/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року в адміністративній справі №160/10814/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко