Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року Справа№200/1000/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на суму 297846,16 грн,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС в Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу до бюджету коштів у сумі податкового боргу 297 846,16 грн, а саме: єдиного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18050400) у сумі 297 846,16 гривень.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.
За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач як фізична особа-підприємець перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області. Зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 297 846,16 гривень зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, який виник з причини несплати грошових зобов`язань нарахованих платником самостійно. З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Донецькій області було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 29.07.2025 № 0000630-1303-0599, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом та яка повернулась на адресу податкового органу з довідкою «за закінченням терміну зберігання». Податкова вимога не оскаржувалась та не відкликалась. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 297 846,16 гривень.
Представник відповідача через канцелярію суду у встановлені судом строки, надав відзив на позовну заяву, значивши про визнання суми боргу та готовність здійснити добровільну сплату у повному обсязі, що відповідає положенням п.57.1 ст.57 ПКУ про обов`язок сплати податкового зобов`язання. Зазначив, що визнає податковий борг, просив задовольнити позов, у разі можливості затвердити графік добровільної сплати боргу, якщо це необхідно для виконання судового рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
Позивач, Головне управління ДПС в Донецькій області, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст.43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.
Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.
Таким чином, позивач у справі – суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.
Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстрований з 03.11.2010 року, перебуває на податковому обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Краматорська ДПІ.
Суд встановив, що 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку за 1 квартал 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 46338 грн.
Крім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку за півріччя 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 14876,35 грн.
Окрім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за липень 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 4277,26 грн.
Крім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за серпень 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 10304,92 грн.
Окрім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за серпень 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 10304,92 грн.
Крім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за вересень 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 17623,52 грн.
Окрім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за жовтень 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 4533,96 грн.
Крім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за листопад 2022 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 9333,04 грн.
Окрім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за січень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 10585,92 грн.
Крім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за лютий 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 11814,88 грн.
Окрім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за березень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 9021,04 грн.
Крім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за квітень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 8478,02 грн.
Окрім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за травень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 7056,72 грн.
Крім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за червень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 7461,58 грн.
Окрім того, 26.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за липень 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 3426,06 грн.
Крім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за три квартали 2023 року, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 20674,79 грн.
Окрім того, 29.12.2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Головного управління ДПС у Донецькій області (Слов`янська ДПІ) звітну податкову декларацію з єдиного податку на період дії воєнного, надзвичайного стану за 2023 рік, в якій відповідач самостійно визначив суму грошового зобов`язання у розмірі 112481,10 грн.
У зв`язку з тим, що в особовому рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 станом на 30.11.2022 року була наявна переплата з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 441 гривень, загальна сума податкового боргу відповідача, яка самостійно задекларована та підлягає сплаті на підставі поданої декларації з єдиного податку з фізичних осіб становить 297 846,16 гривень.
Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з єдиного податку з фізичних осіб.
29 липня 2025 року з метою погашення податкового боргу ГУ ДПС в Донецькій області сформувало податкову вимогу форми «Ф» №0000630-1303-0599 та направило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , рекомендованим листом, який повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.
Враховуючи зазначене, станом на час розгляду справи, за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 297 846,16 грн, який позивач просить стягнути в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до статті 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.
Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк. вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подавав до Головного управління ДПС в Донецькій області податкові декларацію з єдиного податку, в яких самостійно визначено суму грошового зобов`язання з єдиного податку у загальній сумі 298 287,16 грн.
Крім того, судом встановлено на підставі картки особового рахунку з єдиного податку з фізичних осіб, що з врахуванням погашеної заборгованості за рахунок переплати у розмірі 441 грн загальна сума податкового боргу відповідача, яка самостійно задекларована та підлягає сплаті на підставі поданих декларацій з єдиного податку з фізичних осіб становить 297 846,16 гривень.
Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Головне управління ДПС у Донецькій області сформувало податкову вимогу форми «Ф» від 29 липня 2025 року № 0000630-1303-0599, яку надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням, та яка повернулась на адресу податкового органу з довідкою «за закінченням терміну зберігання».
Вжиті податковим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу.
Доказів оскарження вказаної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано, а тому вона є чинною та підлягає до виконання.
Як зазначено у пункті 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 110.1 статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема: фінансову відповідальність (пп. 111.1.1 п. 111.1 ст. 111 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
На підставі пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Відповідно до частини 2 статті 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.
Доказів погашення податкової заборгованості станом на день винесення судом даного рішення, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги статтей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно клопотання відповідача про затвердження графіку добровільної сплати боргу, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 4 статті 378 КАС України передбачено, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи – тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Тобто, як вбачається з вищезазначених норм, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють належне виконання рішення суду. В свою чергу, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочення вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Відстрочення виконання рішення не звільняє боржника від його виконання, а лише його відтерміновує на певний час до настання певних обставин.
Відповідачем у відзиві не надано суду належних доказів на підтвердження не можливості виконання рішення в майбутньому.
Відповідач у відзиві не зазначив будь-яких конкретних обставин або подій, з настанням яких пов`язується його можливість виконати судове рішення, а без цього відстрочення виконання судового рішення буде просто дозволом на його невиконання, що суперечить цілям та завданням адміністративного судочинства.
У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 27 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління ДПС в Донецькій області (код ЄДРПОУ 44070187, адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на суму 297846,16 грн – задовольнити.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету кошти у сумі податкового боргу – 297 846,16 грн, а саме: єдиний податок з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18050400) у сумі 297 846,16 гривень.
Рішення прийнято, складено в повному обсязі та підписано 10 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя О.В. Троянова