Справа № 761/52386/25
Провадження № 2/761/6984/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кобилецький В.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 170848,00 грн., моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., витрати по сплаті експертизи у розмірі 8000,00 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги мотивують тим, що 30 вересня 2025 року о 18 год. 34 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Peugeot Partner TRE" д.н.з. НОМЕР_1 по пр-т Миколи Бажана, 24 у м. Києві в напрямку м. Бориспіль, водій був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись у другій смугі, здійснив перестроювання у третю смугу, де внаслідок руху з великою швидкістю та не впоравшись із керуванням, виїхав у крайню ліву (четверту) смугу, де допустив зіткнення з транспортним засобом "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , після чого здійснив наїзд на дорожню огорожу Дарницького ШЕУ, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п.п 12.1, 10.1, 12.3, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу "Peugeot Partner TRE" д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 227730163. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 250000,00 грн.
Відповідно до висновку експерта № 270/25 від 29 жовтня 2025 р., вартість матеріального збитку "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 становить 420848,00 грн. 
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є особою, винною у дорожньо-транспортній пригоді, позивач просить стягнути з останнього різницю між фактичним розміром шкоди та здійсненою страховою виплатою у розмірі 170848,00 грн., моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., витрати по сплаті експертизи у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2026 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом установлено, що за змістом постанови Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року у справі № 753/22053/25, 30 вересня 2025 року о 18 год. 34 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Peugeot Partner TRE" д.н.з. НОМЕР_1 по пр-т Миколи Бажана, 24 у м. Києві в напрямку м. Бориспіль, водій був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись у другій смугі, здійснив перестроювання у третю смугу, де внаслідок руху з великою швидкістю та не впоравшись із керуванням, виїхав у крайню ліву (четверту) смугу, де допустив зіткнення з транспортним засобом "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , після чого здійснив наїзд на дорожню огорожу Дарницького ШЕУ, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п.п 12.1, 10.1, 12.3, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вищевказаною постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року у справі № 753/22053/25 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 .
Станом на час дорожньо-транспортної пригоди, 12 лютого 2024 року, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу "Peugeot Partner TRE" д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 227730163.
Відповідно до платіжної квитанції від 18.11.2025р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувало на рахунок потерпілої особи - ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 250 000,00 грн.
Разом з цим, згідно Висновку експерта № 270/25, складеного 29 жовтня 2025 року експертом ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту КТЗ "Skoda Octavia" д.н.з. НОМЕР_2 , становить 420848,00 грн. 
Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України).
У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».
Висновок за результатами проведення автотоварознавчого дослідження є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі №461/2217/19).
Враховуючи викладене, а також те, що страховик здійснив страхову виплату позивачу у межах ліміту, відтак саме відповідач, як винуватець ДТП, має відшкодовувати шкоду, яка перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відтак, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 170848,00 грн (420848,00 грн вартість матеріального збитку - 156800,00 грн здійснена страхова виплата).
Крім того, судом встановлено, що позивачем понесено витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 8000,00 грн, що підтверджується актом наданих послуг від 29.10.2025р.. Зазначені витрати перебувають у прямому причинному зв`язку з розглядом справи та є необхідними для захисту порушеного права, відтак підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов таких висновків
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом установлено, що протиправними діями з боку відповідача позивачу завдано моральної шкоди, що полягала у душевних переживаннях стосовно пошкодження майна позивача, що призвело до порушення звичного способу його життя та докладанню зусиль для його організації.
Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті протиправних дій відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачем.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.
Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються зсудового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.
В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1766,78 грн. тавитрати за надану правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 170 848,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати по сплаті експертизи у розмірі 8000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1766,78 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 13000,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог -відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва
09 квітня 2026 року