Справа № 708/177/26
Провадження № 2/708/262/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон дебт коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» через свого представника – адвоката Пархомчука С. В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 11 111,10 грн. 
В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 04.11.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1  був укладений кредитний договір № 743253.
Згідно умов кредитного договору кредитодавець надає позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на таких умовах: сума виданого кредиту: 3 900,00 грн, строк, на який надається кредит, становить 21 день - з 04.11.2021 по 24.11.2021. Процентна ставка за кредитом становить 1,90 % на день.
30.11.2023 між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» був укладений договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 30.11.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023, ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.12.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11 111,10 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 900,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 7 211,10 грн.
Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.02.2026 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві строку на усунення недоліків.
02.03.2026 від представника позивача Пархомчука С. В. на виконання ухвали суду надійшла заява, за наслідками отримання якої недоліки позовної заяви усунуті.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.
Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 правом подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав, у свою чергу представник позивача – за довіреністю адвокат Пархомчук С. В. проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. 
Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.
Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд ураховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 
Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З наданих суду письмових доказів установлено, що 04.11.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1  в електронному вигляді був укладений кредитний договір № 743253, який був підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - G5885 та надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.10.1. договору).
Згідно умов кредитного договору ТОВ «ФК «Джобер» надає позичальнику кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на таких умовах: сума виданого кредиту: 3 900,00 гривень (п. 1.2. договору), дата надання кредиту: 04.11.2021, строк кредиту: 21 день, по 24.11.2021 (п. 1.3. договору).
Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за ставкою 1,90 % від суми кредиту на день. Тип процентної ставки - фіксована.
У розд. 3 договору сторони узгодили, що проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем починаючи з дня надання кредиту у фіксованому незмінному розмірі за кожен день користування кредитом за період з моменту списання коштів за кредитом з поточного рахунку кредитодавця до моменту повернення коштів на поточний рахунок кредитодавця, але не більше строку, на який надається кредит (включаючи періоди пролонгації, автопролонгації). У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день повернення кредиту, дати яких зазначені в графіку платежів. Якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.3 договору, відбулося продовження (пролонгація, автопролонгація) строку користування кредитом, проценти нараховуються на весь період продовженого (пролонгованого) строку користування кредитом, включаючи дату першого дня пролонгації та дату фактичного повернення кредиту в межах продовженого строку користування кредитом та строку дії договору.
Установлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Також відповідачем 04.11.2026 підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування.
На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем надано інформаційну довідку, відповідно до якої 04.11.2021 року ТОВ «ФК «Джобер» на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти в сумі 3 900,00 грн за реквізитами платіжної картки № 537541ХХХХХХ9863.
Відповідач не спростував факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Отже, судом встановлено, що договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
У свою чергу, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як установлено судом, 30.11.2023 між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.11.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 ТОВ «ФК Айкон дебт коллекшн» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11 111,10 грн.
Судячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 26.12.2025 загальний розмір заборгованості становить 11 111,10 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 900,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 7 211,10 грн.
З досліджених доказів судом установлено, що після укладення 30.11.2023 договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 позивачем не здійснено жодних додаткових нарахувань відповідачеві.
На адресу відповідача 26.12.2025 позивачем направлена письмова вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором та рахунки для погашення заборгованості, яка, судячи з усього, залишена останнім без належного реагування.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Водночас, перевіряючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 743253 від 04.11.2021, укладеним між ТОВ «ФК «Джобер» та відповідачем, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в сумі 7 211,10грн, що обґрунтовується таким.
При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами кредитного договору № 743253 від 04.11.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 21 день.
Відповідно до п. 1.4. договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за ставкою 1,90 % від суми кредиту на день, тип процентної ставки - фіксована.
З наданої позивачем виписки з особового рахунку судом установлено, що відповідачеві нараховані відсотки за 21 день за процентною ставкою 1,90 % на день, що відповідає 1 556,10 грн (3 900 грн х 1,90 %/день х 21 день=1 556,10 грн).
Таким чином, у межах обумовленого сторонами строку кредитування (21 день) сума відсотків за кредитом становить 1 556,10 грн.
У той же час, первісним кредитором нараховані відповідачеві прострочені відсотки за кредитом у сумі 5 655,00 грн за ставкою 2,90 % на день за 50 днів, до 13.01.2022 (3 900,00 грн х 2,90 %/день х 50 днів = 5 655,00 грн).
Як передбачено п. 4 договору, клієнт має право продовжити строк надання кредиту, однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів пролонгації сторонами кредитного договору.
Суд також зауважує, що за умовами п. 1.4., п. 3.4. договору процентна ставка є фіксованою та не може бути збільшена в односторонньому порядку, однак ТОВ «ФК «Джобер» здійснило нарахування відсотків поза межами обумовленого сторонами строку кредитування - 50 днів та за збільшеною в односторонньому порядку ставкою - 2,90 % на день.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження сторонами строку кредитування понад 21 день, який був визначений у пункті 1.3. договору, у зв`язку з чим підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору № 1-30/11/2023відступлення права вимоги від 30.11.2023 не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем були допущені порушення укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору відступлення права вимоги право вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. 
Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 3 900,00 грн та зі сплати процентів у сумі 1 556,10 грн, відповідно, позов підлягає до часткового задоволення.
Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 307,50 грн, пропорційно задоволеним вимогам (49,11 %). 
Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Від представника позивача - адвоката Пархомчука С. В. 27.03.2026 через систему "Електронний суд" надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надав суду копію акту про отримання правової допомоги від 25.03.2026 з детальним описом виконаних робіт і послуг на суму 13 000,00 грн, рахунок № 25.03.2026-26 від 25.03.2026, платіжну інструкцію № 1366 від 25.03.2026 переказу коштів на суму 13 000,00 грн згідно договору про надання правової допомоги від 09.07.2025.
У матеріалах позовної заяви наявна копія договору про надання правової допомоги від 09.07.2025, укладеного між ТОВ "ФК Айкон дебт коллекшн" та адвокатом Пархомчуком С. В.
Наведені докази у сукупності доводять наявність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. 
Відповідач не подавав суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Водночас, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам (49,11 %) у розмірі 6 384,30 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 203, 205, 207, 512, 516, 530, 625, 626, 628, 638, 1050, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 12, 76-89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айкон дебт коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айкон дебт коллекшн" заборгованість за кредитним договором № 743253 від 04.11.2021 зі сплати тіла кредиту в сумі 3 900,00 грн, заборгованість зі сплати процентів в сумі 1 556,10 грн, а всього 5 456,10 грн (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень 10 коп.).
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айкон дебт коллекшн" судовий збір в сумі 1 307,50 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 384,30 грн, що загалом становить 7 691,80 грн (сім тисяч шістсот дев`яносто одна гривня 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його постановлення.
Учасники та їх адреси:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Айкон дебт коллекшн" (код ЄДРПОУ: 44002941, місцезнаходження.: м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008);
Представник позивача: адвокат Пархомчук Сергій Валерійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019, видане Радою адвокатів Київської області, адреса робочого місця адвоката: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, просп. Героїв Небесної Сотні, буд. 26/9);
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_1 ).

Суддя    Андрій ПОПЕЛЬНЮХ