Справа №760/11005/25
2/760/9299/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Черчукан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2024 позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» в якому просить:
- достроково припинити дію Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю;
- зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» здійснити публікацію в офіційному бюлетені про дострокове припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю та внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 14.03.2025 подала заявку на державну реєстрацію торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1.
Листом від 24.03.2025 № 62545/3M/25 УКРНОВІ повідомило ОСОБА_1 , що за її заявкою № m202504508 визначено дату подання - 14.03.2025, що свідчить про зарахування офіційного збору та початок формальної експертизи.
Зазначена інформація підтверджується листом УКРНОВІ № 2634/2802-06-2025 від 10.04.2025, у якому також наведено посилання на заявку № m202504508 у Спеціальній інформаційній системі УКРНОВІ.
У подальшому позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки міститься інформація про торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Звертає увагу суду, що відповідно до інформації наданої УКРНОВІ в листі №2494/2802-06-2025 від 04.04.2025 свідоцтво України № НОМЕР_1 є діючим.
Зазначає, що за таких обставин, позивачу може бути відмовлено у реєстрації торговельної марки за заявкою № m202504508 на підставі вже зареєстрованої торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
З метою з`ясування цієї можливості позивач звернувся 28.03.2025 до судового експерта Жили Б.В. із заявою про проведення експертного дослідження. 
На вирішення експерта було поставлено питання щодо тотожності або схожості позначення за заявкою № m202504508 від 14.03.2025 із торговельною маркою за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 26.10.2015, а також щодо тотожності або спорідненості послуг 41 класу МКТП.
За результатами дослідження, викладеними у Висновку експерта від 08.04.2025, встановлено, що позначення за заявкою № m202504508 від 14.03.2025 є тотожним торговельній марці за свідоцтвом України № НОМЕР_1  від 26.10.2015, а заявлені послуги 41 класу МКТП є такими самими, як і послуги, для яких зареєстрована зазначена торговельна марка.
Позивач вказує, що спірна торговельна марка не використовується відповідачем-1 в Україні повністю щодо зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва, а тому вона має право на звернення до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.
За вказаних вище обставин та приймаючи до уваги Висновок експерта щодо тотожності торговельної марки поданої позивачем на реєстрацію з торговельною маркою відповідача-1 щодо послуг 41 класу МКТП, позивач вважає, що вона має право на звернення до суду з позовом про дострокове припинення дії спірного свідоцтва відповідача-1 з метою захисту порушених прав та охороняємого законом інтересу.
В обґрунтування того, що спірна торговельна марка не використовується відповідачем-1 в межах строку визначеного Законом, позивач посилається на таке.
Відповідно до листа УКРНОВІ № 2497/2802-06-2025 від 04.04.2025 за зверненням позивача станом на 03.04.2025 у бюлетені «Промислова власність» та в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки відсутні будь-які відомості про видачу ліцензій на використання торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Разом з тим позивач зазначає, що листом Асоціації «ДжЕс1 Україна» № 039/01 від 04.04.2025 у відповідь на адвокатський запит повідомлено про відсутність станом на 03.04.2025 у реєстрах Асоціації товарних позицій асоційованих членів, які б стосувалися послуг 41 класу МКТП та містили у назві чи описі словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Також Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 таким товарним позиціям. Перелік послуг, щодо яких надано відповідь, відповідає переліку послуг 41 класу, для яких зареєстрована спірна торговельна марка, що підтверджує її невикористання у відповідній сфері.
Вказує на те, що листом Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей № 12-9/698 від 07.04.2025 повідомлено про відсутність будь-яких заяв, виданих ліцензій або записів у реєстрах КРАІЛ щодо провадження діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор із використанням бренду «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Крім того, у відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ», наданої на адвокатський запит листом № 08/04-1 від 08 квітня 2025 року ТОВ «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ» вбачається, що торговельна марка ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_2 належить йому на праві приватної власності. Доменне ім`я www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua зареєстровано саме на підставі торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_2 , яка належить ТОВ «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ», проте, ТОВ «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ» не має жодного відношення до торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та використання торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 на сайті www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua не здійснювалось та не здійснюється.
Таким чином, будь-яке використання словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» на вебсайті www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua пов`язане виключно з торговельною маркою за свідоцтвом України № НОМЕР_2 та не може розцінюватися як використання спірної торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Вказує на те, що додатково позивачем проведено пошук у мережі Інтернет за допомогою пошукової системи Google, за результатами якого не виявлено жодних фактів використання торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Звертає увагу суду, що відповідно до бібліографічних даних торговельної марки Відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 очікуваною датою закінчення строку дії реєстрації є 26.08.2024. Формально дія свідоцтва мала припинитися з цієї дати, однак, за роз`ясненнями УКРНОВІ, воно залишається чинним у зв`язку з дією воєнного стану відповідно до Закону України «Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану».
Разом з тим, відповідача-1 листом УКРНОВІ від 21.05.2024 № 94716/3/24 було повідомлено про закінчення строку дії свідоцтва 26.08.2024 та необхідність сплати офіційного збору за його продовження.
Згідно з інформацією про стан діловодства за свідоцтвом України № НОМЕР_1 офіційний збір за продовження строку дії свідоцтва відповідачем-1 сплачений не був, що свідчить про відсутність зацікавленості у подальшому використанні спірної торговельної марки та додатково підтверджує її невикористання. 
Це підтверджується позицією УКРНОВІ, викладеною у листі № 2494/2802-06-2025 від 04.04.2025, а також відомостями з офіційної спеціальної інформаційної системи УКРНОВІ.
Таким чином, незважаючи на вжиті позивачем заходи з метою виявлення фактичного використання торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , такого використання щодо жодної послуги 41 класу МКТП встановлено не було.
Позивач вказує, що сукупність наведених доказів підтверджує безперервне невикористання спірної торговельної марки відповідача-1 щодо послуг 41 класу МКТП протягом 5-ти років, що є підставою для дострокового припинення дії відповідного свідоцтва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025 року справу було передано судді Солом`янського районного суду м. Києва Букіній О.М.
28.04.2025 надійшла інформація про задеклароване/зареєстроване місце проживання відповідача.
28.04.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху надавши позивачу строк у п`ять днів для усунення недоліків.
02.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
05.05.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.
27.05.2025 від представника відповідача УКРНОВІ - Свідченко С.К. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона заперечує щодо задоволення позову, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Паризької конвенції та положення ЦПК України, зазначаючи, що дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку можливе лише за умови доведення факту її невикористання протягом п`яти років, а обов`язок доведення використання або наявності поважних причин невикористання покладається на власника свідоцтва. При цьому УКРНОІВІ вказує, що не наділений повноваженнями контролю за використанням торговельних марок після їх реєстрації, а його функції мають виключно реєстраційно-обліковий характер. Також зазначено, що вимога до УКРНОІВІ про внесення змін до Державного реєстру є похідною та може бути задоволена лише у разі задоволення основної позовної вимоги, а судові витрати у випадку задоволення позову не можуть бути покладені на УКРНОІВІ, оскільки спір виник у зв`язку з реалізацією прав власником торговельної марки, тобто відповідачем-1.
28.05.2025 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить заборонити ОСОБА_3 передавати повністю або частково право інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 іншим особам, видавати третім особам дозвіл (ліцензію) на використання повністю або частково права інтелектуальної власності на торговельну марку за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 у використання іншим особам, у тому числі, на підставі ліцензійних угод, а також відмовлятися від свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку повністю або частково
10.06.2025 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва задоволено заяву позивача про забезпечення позову.
22.07.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій заявник просить, у разі задоволення позовних вимог, покласти на відповідача-1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та наданням правової допомоги. Також зазначено, що докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат під час розгляду справи судом першої інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі № 760/11005/25 відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
23.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
03.10.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат.
07.10.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення по справі.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
08.10. 2025 від представника позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також просить проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач-1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Крім того, відзиву на позовну заяву чи письмових заперечень проти позовних вимог Відповідач-1 до суду не подав.
Відповідач-2 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У своєму відзиві від 27.05.2025 представник відповідача-2 просить проводити розгляд справи без їх участі та приймати рішення з урахуванням правової позиції викладеної у відзиві.
Оскільки як визначено у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішив розглянути справу за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що 14.03.2025 ОСОБА_1 подала до Національного органу інтелектуальної власності Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» на державну реєстрацію торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1.
24.03.2025 листом за № 62545/3M/25, УКРНОВІ повідомило ОСОБА_1 , що за її заявкою, якій УКРНОВІ було присвоєно № m202504508, визначено дату подання заявки № m202504508, якою є 14.03.2025.
Як стало відомо позивачу, в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки міститься інформація про торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Інформація про торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 міститься в листі УКРНОВІ № 2494/2802-06-2025 від 04.04.2025, який доданий до позовної заяви.
Відповідно до інформації наданої УКРНОВІ в листі № 2494/2802-06-2025 від 04.04.2025 свідоцтво України № НОМЕР_1 є діючим.
У зв`язку з наявністю вже зареєстрованої торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , існувала обґрунтована ймовірність відмови позивачу в реєстрації торговельної марки за заявкою №  НОМЕР_3 .
З метою з`ясування можливості такої відмови та правових підстав її виникнення, 28 березня 2025 року позивач звернувся до судового експерта Жили Б.В. із заявою про проведення експертного дослідження та складання відповідного висновку.
За результатами проведеного експертного дослідження судовий експерт дійшов висновку, що:
1). Позначення за заявкою № m202504508 є тотожним торговельній марці за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
2). Послуги 41 класу МКТП, заявлені для реєстрації Позивачем, є такими самими, як і послуги, щодо яких зареєстровано торговельну марку Відповідача-1.
Таким чином, з урахуванням висновку судового експерта, наявна об`єктивна перешкода для реєстрації торговельної марки позивача, оскільки спірні торговельні марки є тотожними, а послуги, для яких заявлено їх використання, однаковими, що виключає можливість реєстрації торговельної марки позивача за наявності чинного свідоцтва України № НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Конституційний Суд України у п. 3.6. свого рішення № 18-рп/2004 від 01.12.2004 року (посилання на текст рішення Конституційного Суду України на сайті Верховної Ради України - https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v018p710-04#Text) зазначив, що «охоронюваний законом інтерес» є: 
?самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;
?має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;
?не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; 
?прагненням (не юридичною можливістю) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;
?розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. 
Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту, а «…порушення охоронюваного законом інтересу особи-позивача зі сторони власника торговельної марки, яка не використовується правовласником, презюмується та не підлягає окремому доведенню» (п. 8.4. постанови від 30.11.2023 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в подібній справі № 910/10906/22 (Space Exploration Technologies Corp. проти ТОВ «Старлінк», посилання на текст постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/115409007)). 
З огляду на викладене вище, суд погоджується з доводами позивача, що звернення до суду з даним позовом є передумовую захисту права на реєстрацію торговельної марки та законного інтересу стосовно забезпечення процедури реєстрації торговельної марки визначеної Законом, враховуючи, що спірна торговельна марка відповідача-1 перешкоджає реєстрації торговельної марки позивача, а Законом передбачена можливість дострокового припинення дії свідоцтва на торговельну марку у разі, якщо торговельна марка не використовується власником у визначений Законом період. 
Це свідчить про наявність спірних правовідносин між позивачем та відповідачем-1, що підтверджується висновком судового експерта, які викладені вище. 
Посилаючись на положення законодавства у сфері охорони прав на торговельні марки, згідно з якими у разі невикористання торговельної марки в Україні безперервно протягом п`яти років з дати публікації відомостей про видачу свідоцтва, будь-яка особа має право звернутися до суду із вимогою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково, позивачем було вжито комплекс заходів з метою встановлення фактичного використання торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для дострокового припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 , виходячи з наступного.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 статті 18 Закону якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. 
Суд звертає увагу, що законодавцем чітко визначено, що будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. 
Зокрема, на підтвердження відсутності використання зазначеної торговельної марки позивач повідомляє таке.
Відповідно до листа УКРНОВІ № 2497/2802-06-2025 від 04.04.2025, станом на 03.04.2025 у бюлетені «Промислова власність» та в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки відсутні будь-які відомості щодо видачі ліцензій на використання торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Також листом Асоціації «ДжЕс1 Україна» № 039/01 від 04.04.2025, наданим у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що станом на 03.04.2025 у реєстрах Асоціації відсутні товарні позиції, пов`язані з послугами 41 класу МКТП, які містили б у назві чи описі словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також не присвоювалися ідентифікаційні номери GS1 таким позиціям. Перелік послуг, щодо яких надано інформацію, повністю відповідає переліку послуг 41 класу, для яких зареєстрована спірна торговельна марка, що свідчить про її невикористання у відповідній сфері.
Крім того, листом Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей № 12-9/698 від 07.04.2025 підтверджено відсутність будь-яких заяв, виданих ліцензій або записів у реєстрах КРАІЛ щодо здійснення діяльності з організації та проведення азартних ігор із використанням бренду «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Додатково з відповіді ТОВ «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ» на адвокатський запит вбачається, що торговельна марка ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_2  належить саме цьому товариству, а доменне ім`я www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua зареєстроване та використовується виключно на підставі зазначеного свідоцтва. 
При цьому ТОВ «МЕТАЛ СОЛЮШИНЗ» не має жодного відношення до торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , а використання спірної торговельної марки на сайті www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua не здійснювалося і не здійснюється.
Таким чином, будь-яке використання словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» у мережі Інтернет, зокрема на вебсайті www.ІНФОРМАЦІЯ_1.ua, пов`язане виключно з торговельною маркою за свідоцтвом України № НОМЕР_2 і не може розцінюватися як використання торговельної марки Відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Окрім цього, позивачем проведено самостійний пошук у мережі Інтернет за допомогою пошукової системи Google, за результатами якого не встановлено жодних фактів використання торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .
Також як вбачається з наявних у справі доказів, що відповідно до бібліографічних даних очікуваною датою закінчення строку дії свідоцтва України № НОМЕР_1 є 26.08.2024. Формально дія свідоцтва мала припинитися з цієї дати, однак воно залишається чинним у зв`язку з дією воєнного стану відповідно до Закону України «Про захист інтересів осіб у сфері інтелектуальної власності під час дії воєнного стану».
Водночас, листом УКРНОВІ від 21.05.2024 № 94716/ЗМ/24 відповідача-1 було повідомлено про закінчення строку дії свідоцтва та необхідність сплати офіційного збору за його продовження. 
Вбачається, що згідно з інформацією про стан діловодства за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , офіційний збір сплачений не був, що підтверджується листом УКРНОВІ №2494/2802-06-2025 від 04.04.2025 та відомостями з офіційної інформаційної системи УКРНОВІ.
Разом з цим вбачається, що несплата збору за продовження строку дії свідоцтва свідчить про відсутність зацікавленості відповідача-1 у подальшому використанні торговельної марки та додатково підтверджує факт її невикористання.
Таким чином, за результатами всіх вжитих позивачем заходів та аналізу отриманих відповідей фактичного використання торговельної марки відповідача-1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 щодо жодної послуги 41 класу МКТП встановлено не було, що на думку суду є підставою для дострокового припинення дії відповідного свідоцтва.
Як визначено у ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений ЦК України та іншим законом.
До об`єктів права інтелектуальної власності відповідно до частини першої статті 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).
Відповідно до ст. 492 ЦК України визначено, що торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.
Статтею 493 ЦК України визначено, що суб`єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.
Згідно ст. 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 4 статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.
Згідно пункту 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», не можуть бути зареєстровані як торговельні марки позначення, які на дату подання заявки або якщо заявлено пріоритет, то на дату пріоритету є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з, зокрема, торговельними марками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом.
Згідно пункту 4 статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що використанням торгівельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.
Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.
Статтею 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» визначено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.
Відповідно до п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.
Для цілей застосування цього пункту датою, з якої повинно розпочинатися використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією, є дата публікації в Бюлетені НОІВ відомостей про надання правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією в Україні.
У такому разі дія свідоцтва або дія міжнародної реєстрації в Україні може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва чи міжнародної реєстрації не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами є обставини, що перешкоджають використанню торговельної марки незалежно від волі власника свідоцтва чи міжнародної реєстрації, зокрема обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством.
Для цілей цього пункту використанням торговельної марки власником свідоцтва вважається також використання її з дозволу власника свідоцтва іншою особою.
Використання торговельної марки особою, яка має право використовувати колективну марку, вважається використання власником свідоцтва.
Дію свідоцтва не може бути припинено, якщо у строк від закінчення п`ятирічного строку невикористання торговельної марки до подання позову про дострокове припинення дії свідоцтва почалося чи відновилося її використання, крім випадку, коли підготовка до початку використання або відновлення використання торговельної марки розпочалися протягом трьох місяців до подання такого позову та після того, як власник свідоцтва довідався про можливість його подання.
Аналіз вказаних норм Закону дозволяє зробити висновок, що при достроковому припиненні дії свідоцтва на торговельну марку, обов`язок доведення факту використання торгівельної марки покладений на власника відповідної торговельної марки.
Отже, для вирішення питання щодо дострокове часткове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку, позивач повинен довести ті обставини справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач - безпосереднє та фактичне використання або зазначити поважні причини невикористання торговельної марки.
Законом України від 16.09.2014 року № 1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), від 21.03.2014 та від 27.06.2014.
Відповідно до ст. 157 Угоди про асоціацію цілями цієї Глави, зокрема, є досягнення належного та афективного рівня охорони і захисту прав інтелектуальної власності.
Згідно зі ст. 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають, зокрема, торговельні марки.
Статтею 198 Угоди про асоціацію встановлено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохтисячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, то власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.
Аналогічну норму містить і ч. 2 ст. 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883, відповідно до якої для подання вимоги про скасування знака надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знака.
Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.
Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює Закон України «Про міжнародні договори України» (далі - Закон про міжнародні договори).
Стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» встановлює, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Аналогічне положення міститься у ст. 3 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про торговельні марки, то застосовуються правила міжнародного договору.
Тому, враховуючи, що 01.09.2017 року Угода про асоціацію набула чинності у повному обсязі до відносин щодо дострокового припинення дії свідоцтв України та міжнародних реєстрації на знаки для товарів і послуг з підстави їх невикористання, мають застосовуватися положення статті 198 Угоди про асоціацію.
З урахуванням ст. 198 Угоди про асоціацію, дія свідоцтва України та міжнародної реєстрації може бути достроково припинена у разі, якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом п`яти років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати.
Вказане положення Угоди про асоціацію знайшли своє відображення і в ч. 4 ст. 18 Закону (в редакції Закону № 815-IX від 21.07.2020 року), відповідно до якої якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Для цілей застосування цього пункту датою, з якої повинно розпочинатися використання торговельної марки за міжнародною реєстрацією, є дата публікації в Бюлетені НОІВ відомостей про надання правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією в Україні. Дію свідоцтва не може бути припинено, якщо у строк від закінчення п`ятирічного строку невикористання торговельної марки до подання позову про дострокове припинення дії свідоцтва почалося чи відновилося її використання, крім випадку, коли підготовка до початку використання або відновлення використання торговельної марки розпочалися протягом трьох місяців до подання такого позову та після того, як власник свідоцтва довідався про можливість його подання.
Так, на підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». 
Такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).
Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2020 року в справі № 760/12081/17 (провадження № 61-15486св19).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Звертаючись до суду з позовом  ОСОБА_1 на те, що торговельна марка ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 26.10.2015, власником якої є ОСОБА_3 щодо товарів 41 класу МКТП не використовується в Україні безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва. У зв`язку з цим, дія торгівельної марки № НОМЕР_1, яка належить відповідачу-1 є перешкодою для реєстрації в Україні торгівельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача.
Датою публікації відомостей про видачу ОСОБА_3 охоронюваних документів є 26.10.2015.
Суд вважає, що позивачем проведено дослідження українського ринку, за результатами якого встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не використовує в Україні торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 для товарів 41 класу МКТП, протягом п`яти років, що передують даті звернення із вказаним позовом, що й є підставою для достроково часткового припинення його дії.
Крім того, суд звертає увагу, що торговельна марка ІНФОРМАЦІЯ_1 для товарів 41 класу МКТП, що подана позивачем, є схожою до ступеня сплутування із торговельною маркою ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача-1.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач-1 не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження використання торгівельної марки та/або поважності причин, обставин щодо її невикористання.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги  ОСОБА_1 про дострокове припинення дії в Україні свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак ІНФОРМАЦІЯ_1 власника ОСОБА_3. щодо всіх зазначених у цьому свідоцтві товарів класу 41 МКТП, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання УКРНОІВІ внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг запис про дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо всіх товарів класу 41 МКТП та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» в Україні.
Згідно статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Національний орган інтелектуальної власності (НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.
Пунктом 2 статті 2-1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України. До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить зокрема опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.
Розпорядженням Кабінету міністрів України «Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» від 28.10.2022 року № 943-р визначено, що функції Національного органу інтелектуальної власності виконує державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».
Пунктом 3.2 статуту УКРНОІВІ у новій редакції, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 09.08.2023 року № 10649 (далі - статут УКРНОІВІ) визначено, що предметом діяльності УКРНОІВІ є виконання делегованих владних повноважень: опублікування офіційних відомостей про об`єкти інтелектуальної власності та про подані заявки на торговельні марки (знаки для товарів і послуг); ведення державних реєстрів у сфері інтелектуальної власності та бази даних заявок на торговельні марки (знаки для товарів і послуг), унесення до них відомостей; здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України із зазначених питань у Всесвітній організації інтелектуальної власності та інших міжнародних організаціях відповідно до законодавства; виконання інших функцій та повноважень у сфері інтелектуальної власності, зокрема, здійснення функцій «Національного відомства», передбачених Мадридською угодою про міжнародну реєстрацію знаків та Протоколом до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків.
Згідно пункту 2.3 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року № 10 у процесі ведення реєстру до нього вносяться зміни, в тому числі про припинення дії свідоцтва повністю або частково. Відповідно до пункту 2.4 вказаного положення підставою для внесення відомостей до реєстру є, зокрема, рішення судових органів.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги  ОСОБА_1  про зобов`язання Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» здійснити публікацію в офіційному бюлетені про дострокове припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю та внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що вимога до УКРНОІВІ про внесення змін до Державного реєстру є похідною та може бути задоволена лише у разі задоволення основної позовної вимоги, а відповідач-2 у свою чергу не наділений повноваженнями контролю за використанням торговельних марок після їх реєстрації, оскільки його функції мають виключно реєстраційно-обліковий характер, а тому суд вважає, що стягнення судових витрат за результатом розгляду даної справи підлягають лише з відповідача-1. 
Таким чином, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3633, 60 грн підлягають стягненню з відповідача-1.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 3, 5, 6, 16, 17, 18, 21 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 10, 418, 420, 492, 493, 494 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81,106, 133-141, 158, 259, 263-265, 273, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», про дострокове припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1,задовольнити.
Достроково припинити дію Свідоцтва України №  НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю.
Зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Д. Годзенка, 1, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи: 44673629) здійснити публікацію в офіційному бюлетені про дострокове припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю та внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно дострокового припинення дії Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 26.10.2015 на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3633, 60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 17.10.2025.

Суддя:   О.М. Букіна