Справа №522/2588/26
Провадження №1-кп/522/2487/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025162510001290 від 06.10.2025 року відносно: 
ОСОБА_3 , ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кахул, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, молдованина, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.01.2026 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 114-1 ч.1, 194 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, 
за участі учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
перекладача - ОСОБА_7 ,
суд - 
ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
06 жовтня 2025 року, приблизно о 00 годині 01 хвилин, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Amarok», з номерним знаком « НОМЕР_1 » (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу держаний номерний знак « НОМЕР_2 »), в кузові чорного кольору, 2013 року випуску, ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , що був припаркований біля будинку №42, по вулиці Канатній у м. Одесі, який належить Громадській організації «Військові Капелани Карпати», прибув до вказаного будинку. 
Надалі, ОСОБА_8 реалізуючи свій прямий умисел, направлений на пошкодження майна шляхом його підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що внаслідок його дій можуть постраждати сторонні особи та їх майно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні будь-які особи, використовуючи заздалегідь підготовану легкозаймисту речовину, підійшов до автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Атагок», з номерним знаком « НОМЕР_1 » (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу держаний номерний знак « НОМЕР_2 »), в кузові чорного кольору, 2013 року випуску, з ідентифікаційним номером т.з. НОМЕР_3 , вартістю 774 482 гривні 69 копійок, облив капот автомобіля невстановленою досудовим розслідуванням легкозаймистою речовиною та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням пристрою для розпалювання вогню, підпалив його, що призвело до його загоряння.
В подальшому, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши Громадській організації «Військові Капелани Карпати» майнову шкоду в великих розмірах, а саме на суму 774 482 гривні 69 копійок.
Встановлено, що на пожежному смітті, вилученому з місця вчинення кримінального правопорушення, присутні сліди суміші змінених світлих нафтопродуктів (бензин, гас, дизельне пальне) та залишкових нафтопродуктів (нафтова олива, мазут, бітум).
Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дії обвинувачених
Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфіковано:
- за ч. 2 ст. 194 КК України за ознаками - умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду у великих розмірах
.Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).
Так, обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 , злочину встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 194 КК України визнав повністю та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину. У скоєному щиро покаявся. 
Обвинувачений ОСОБА_8 заявив про те, що він з доказами здобутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згодний, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні не досліджувати.
Представник потерпілого ОСОБА_11 надав суду заяву про розгляд справи без його участі. 
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, обвинуваченим роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Мотиви суду
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочину, та, діючи згідно ст. 337 КПК України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії, за ч. 2 ст. 194 КК України.
Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, відповідно до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставиною, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного злочину й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів, ставлення обвинуваченого до вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_12 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки вона має нахили до скоєння правопорушень.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 , має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, немає утриманців, а також на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення. Вчинення ОСОБА_9 повторно, нових умисних кримінальних правопорушень, свідчить про абсолютне зневажання ним закону і встановлених у суспільстві правил. Така поведінка не може бути визнана допустимою у суспільстві. Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать, що ОСОБА_8 , схильний до системного вчинення кримінальних правопорушень, що являється особою виключно кримінальної спрямованості.
При призначенні покарання суд бере до уваги виступ прокурора у судових дебатах щодо покарання яке необхідно призначити обвинуваченому, позицію обвинуваченого та захисника, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно застосувати реальне покарання з ізоляцією його від суспільства у виді позбавлення волі у межах, встановлених у санкції статті, зв`язане з позбавленням волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.
Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
Оскільки кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_9 до постановлення попереднього вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2026 року, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів суд вирішує у порядку , передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів становлять 28 524 гривень 80 копійок, які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
У зв`язку із призначенням покарання в умовах ізоляції від суспільства, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Керуючись вимогами ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2026 року, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Зарахувати повністю у строк відбуття покарання за даним вироком, покарання відбуте за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2026 року, а саме з 28.10.2025 року по 27.01.2026 року, а також зарахувати строк його попереднього ув`язнення по вказаному кримінальному провадженню з 27.01.2026 року до дня набрання цим вирком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 залишити тримання під вартою.
Речові докази після набрання вироком законної сили: змив кіптяви з лобового скла автомобіля на марлевий тампон, після пожежне сміття, пачку цигарок - знищити; оптичний диск формату DVD-R під назвою 01.1-13/340 з відеозаписами, п`ять оптичних дисків формату DVD-R з відеозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження; рюкзак чорного кольору з вмістом зошита, зарядний пристрій; кросівки чорного кольору з білою підошвою, штани чорного кольору, штани «Nike», шапку чорного кольору, куртку чорного кольору, штани «Complex» та кросівки «Bashil», стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , банківську картку № НОМЕР_5 синього кольору, емітована «FinComBank», запальничку, мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max», серійний номер - НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , - повернути за належністю власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 28 524 (двадцять вісім тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривень 80 копійок, (№СЭ-19/116-25/26074-АВ, №СЭ-19/116-25/26013-ПТ, №СЕ-19/116-25/26046-ФХД).
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: