СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року Справа № 480/104/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/104/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за № 183450037796 від 10.11.2025 року.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.11.2025, з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи на посаді слесаря по сборке металлоконструкций Акционерного общества «Машиностроительный завод «ЗиО- Подольск» (мовою оригіналу) з 11.12.2006 по 04.07.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.11.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо призначення пенсії за віком та подав відповідні документи, які необхідні для призначення пенсії за віком. 10.11.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області отримав рішення про відмову у призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що не зараховано до страхового стажу період роботи з 11.12.2006 по 04.07.2022 року в Російській Федерації, оскільки з 01.01.2023 року Російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991 року.
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області до участі у справі у якості співвідповідача.
Відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", документ доставлено до їх електронних кабінетів 14.01.2026 (а.с. 35, 36).
У встановлений судом строк відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) відзив не надав.
Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 03.11.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За результатом розгляду доданих до заяви про призначення пенсії документів головним управління встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення досяг віку 60 років, та має страховий стаж з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу 26 років 01 місяць 07 днів. Згідно статтею 26 Закону №1058-ГУ, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи на території російської федерації з 11.12.2006 по 04.07.2022 згідно довідки від 24.09.2025 № 34/12023-57, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991 року.
Таким чином, станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії та прийняття спірного рішення Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення залишалася дійсною для України, але тільки у взаємовідносинах з чинними її підписантами, в той же час, серед держав-учасниць вказаної Угоди з 01.01.2023 відсутня така сторона як російська федерація, внаслідок завершення для вказаної країни процедури виходу з Угоди. Відтак, на момент розгляду заяви позивача про призначення пенсії відсутній міжнародний договір з російською федерацією з приводу пенсійного забезпечення, а відтак положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, в тому числі щодо визнання стажу, не поширюються на стаж, набутий громадянами України на території російської федерації.
Крім того, позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного Фонду російської федерації, оскільки позивачем надана лише трудова книжка.
Відповідач звертає увагу суду, що довідка про роботу позивача в АТ «Машинобудівний завод «ЗиО-Подольск» з 11.12.2006 по 04.07.2022 надана у копії, що суперечить вимогам п. 2.23 Порядку № 22-1.
Отже, рішення № 183450037796 від 10.11.2025 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 46-49).
Ухвалою суду від 17.02.2026 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у 5-денний строк надати суду копію заяви, з якою позивач звернувся за призначенням пенсії.
На виконання ухвали суду надано запитувані докази.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 03.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 86). 
10.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області прийнято рішення № 183450037796, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи на території російської федерації з 11.12.2006 по 04.07.2022 згідно довідки від 24.09.2025 № 34/12023-57, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав — учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РСФСР по 31.12.1991 року (а.с. 14-16).
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Необхідний страховий стаж згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не менше 32 років з 01 січня 2025 по 31 грудня 2025 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
Так, судом згідно трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 01.09.1988 (а.с. 17-22) встановлено, що в ній містяться наступні записи про роботу (мовою оригіналу):
- 11.12.2006 принят в Открытое акционерное общество «Машиностроительный завод «ЗиО-Подольск» № 1215 (ОАО «ЗиО-Подольск») в цех № 16 слесарем по сборке металлоконструкций 4 разряда, приказ от 11.12.2006;
- 10.05.2011 переведен в Открытом акционерном обществе «Машиностроительный завод «ЗиО-Подольск» № 660 (ОАО «ЗиО-Подольск») в цех № цех № 16 слесарем по сборке металлоконструкций 5 разряда, приказ от 10.05.2011;
- 01.12.2014 переведен в Открытом акционерном обществе «Машиностроительный завод «ЗиО-Подольск» № 599 (ОАО «ЗиО-Подольск») в 400-Производство оборудования ОТ слесарем по сборке металлоконструкций 5 разряда, приказ от 01.12.2014;
- 01.04.2017 переведен в Публичном акционерном обществе «Машиностроительный завод «ЗиО-Подольск» № 522 (ПАО «ЗиО-Подольск») в 400-Производство оборудования ОТ 408-Производственное подразделение № 8 слесарем по сборке металлоконструкций 5 разряда, приказ от 01.04.2017.
Згідно довідки АО «Машиностроительный завод «ЗиО-Подольск» встановлено, що 04.07.2022 ОСОБА_1 звільнений за однократне грубе порушення працівником трудових обов`язків - прогул, підпункт "а" пункту 6 частини першої саттті 81 Трудового кодекса рф з АО «ЗиО-Подольск», наказ від 04.07.2022 № 04-07-2022-1 (а.с. 25-26).
Також АО «ЗиО-Подольск» видано позивачу довідку від 18.09.2025 № 251/2 про розмір доходу за період роботи з 11.12.2006 по 04.07.2022, в якій зазначено, що роботодавець підтверджує, що за вказаний у довідці період всі відрахування в Соціальний Фонд російської федерації здійснювались у встановленому порядку. (а.с. 24).
Разом з тим зі змісту спірного рішення судом встановлено, що період роботи позивача в російській федерації з 11.12.2006 по 04.07.2022, відповідач не включив до страхового стажу з тих підстав, що російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно з приписами статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Зі змісту спірного рішення вбачається, що достовірність записів трудової книжки та довідки АО «ЗиО-Подольск» про трудовий стаж ОСОБА_1 відповідачем не оспорюється. Єдиною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи з 11.12.2006 по 04.07.2022 до страхового стажу позивача стала та обставина, що російська федерація припинила свою участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
В силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тож, припинення участі однієї з договірних сторін в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до припинення участі як російської федерації так і України.
До того ж позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не ставиться у залежність від припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу громадян держав - учасників.
Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного Фонду російської федерації, надав лише трудову книжку.
Так, на підтвердження спірного періоду роботи позивачем окрім трудової книжки були надані довідки АО«ЗиО-Подольск» про трудовий стаж, про дохід.
Крім того, вищевказані обставини не були підставою прийняття оскаржуваного рішення.
З тих самих підстав суд не бере до уваги й аргумент відповідача про надання позивачем копії, а не оригіналу довідки АО«ЗиО-Подольск».
Статтями 72, 73 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen V. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Серед критеріїв, принципів, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ними рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій (ст. 2 КАС України), є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаному критерію для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Проаналізувавши викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 № 183450037796 від 10.11.2025, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді слесаря по сборке металлоконструкций Акционерного общества «Машиностроительный завод «ЗиО- Подольск» (мовою оригіналу) з 11.12.2006 по 04.07.2022 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.11.2025, з урахуванням висновків суду.
Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У дослідженому судом випадку відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості свого рішення, а позивачем надано достатні, достовірні та допустимі докази на підтвердження існування обставин, що свідчать про те, що зазначений орган Пенсійного фонду у спірних правовідносинах мав діяти в інший спосіб.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягають стягненню судові витрати позивача в сумі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 183450037796 від 10.11.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи на посаді слесаря по сборке металлоконструкций Акционерного общества «Машиностроительный завод «ЗиО- Подольск» (мовою оригіналу) з 11.12.2006 по 04.07.2022 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 03.11.2025, з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, код ЄДРПОУ 14099344) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.А. Прилипчук