Справа 333/1383/26
Провадження 3/333/823/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України 

13 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює медичним реєстратором в КНП «ЦПМСД №2», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2026 року, о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї доньки – ОСОБА_2 , а саме: висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, погрожувала їй, внаслідок чого заподіяла шкоду її психологічному здоров`ю.

25.01.2026 року, о 15 год. 45 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушила вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ №102813 від 24.01.2026 року, виданого строком на 1 добу, а саме: повернулася до місця проживання потерпілої особи, вибивала двері, а також висловлювалася на адресу останньої словесними образами.

Відповідно до протоколу серії ВАД №334110, 25.01.2026 року, о 12 год. 53 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ №102813 від 24.01.2026 року, виданого строком на 1 добу, а саме: стукала у двері квартири та спілкувалася з ОСОБА_2 .

За вказаними фактами адміністративних правопорушень 04.02.2026 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали відповідних справ (№333/1383/26, №333/1384/26, 333/1385/26), які на підставі ст.36 КУпАП, 13.04.2026 року були об`єднані в одне провадження (єдиний номер справи №333/1383/26).

У судові засідання, призначені на 13.03.2026 року та 13.04.2026 року, ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Суд направляв ОСОБА_1 повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_1 ), які повернуто до суду без вручення адресату. 
Крім того, судом на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_1 (вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення) були направлені SMS-повідомлення, які доставлені абоненту. 
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 була повідомлена про складення стосовно неї вказаних протоколів та попереджена про розгляд справи у Комунарському районному суді м. Запоріжжя, що підтверджується особистим підписом останньої у відповідній графі протоколів. 
Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знала про наявність стосовно неї в суді справ про адміністративні правопорушення.
Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 , суддя дійшов до висновку, що остання зловживає своїми правами, а її неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки її розгляду, тому було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.173-2, 173-8 КУпАП не є обов`язковою.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі - Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-8 КУпАП, полягає в умисному вчиненні невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7.12.2017 року №2229-VIII визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (п.16 ч.1 ст.1 цього Закону).

Щодо протоколів серії АА №088877 від 24.01.2026 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та серії ВАД №784226 від 25.01.2026 року за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: 
- даними, встановленими у протоколах про адміністративні правопорушення: серії АА №088877 від 24.01.2026 року та серії ВАД №784226 від 25.01.2026 року, згідно яких встановлено час, дату та місце скоєння адміністративних правопорушень; 
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 24.01.2026 року та 25.01.2026 року, у яких вона зазначила, що її мати ОСОБА_1 систематично зловживає алкогольними напоями та у зв`язку з цим вчиняє щодо неї домашнє насильство, а саме: принижує та висловлюється на її адресу нецензурною лайкою.
25.01.2026 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно прийшла до її місця проживання, де поводилася агресивно, висловлювала на її адресу словесні образи та погрози фізичною розправою, чим порушила вимоги раніше винесеного термінового заборонного припису;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.01.2026 року, в яких остання зазначила, що працівниками поліції стосовно неї було складено ТЗПсК, у зв`язку з чим вона пішла з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає. Пізніше вона повернулася за вказаною адресою, чим порушила вимоги тимчасового заборонного припису;
- даними термінового заборонного припису стосовно кривдника від 24.01.2026 року серії ЕТ №102813, згідно з якими  ОСОБА_1 зобов`язана залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи – ОСОБА_2 ; їй заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи, а також у будь-який спосіб контактувати з нею. Строк дії припису: з 16-00 годин 24.01.2026 по 16-00 годин 25.01.2026 року;
- даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (відеофайли «АА №088877»), згідно яких ОСОБА_2 пояснила, що її мати систематично вживає алкогольні напої, постійно підвищує голос (кричить), у зв`язку з чим спільне перебування з нею є неможливим (час відеозапису 1:37:09 – 1:38:17). Остання підтвердила, що між ними виник конфлікт (час відеозапису 1:38:28). Під час написання пояснень ОСОБА_2 додатково повідомила працівникам поліції, що 24.01.2026 року її мати висловлювалася на її адресу словесними образами та замахувалася на неї рукою (час відеозапису 1:55:00 – 1:55:16). 
Після цього, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 її права, зачитали зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а також повідомили, що відносно неї винесено терміновий заборонний припис за всіма передбаченими пунктами строком на 3 доби (час відеозапису 2:32:24-2:35:21). 
Після того як ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність залишити місце проживання, вона почала вживати на адресу своєї доньки нецензурну лайку, а також висловлювала побажання її смерті (час відеозапису 2:36:05-2:36:08; 2:37:41-2:39:35).
У подальшому, працівниками поліції було змінено строк дії ТЗПсК з трьох діб на одну добу (час відеозапису 2:47:21). 

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86). Зазначені вище докази вважаю, що відповідають вказаним критеріям. 

Суд дійшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. 
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленоїза більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. 

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя не вбачає.

За скоєння правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, не агресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Враховуючи, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, а також те, що оцінка ризиків працівниками поліції не проводилася та відповідна форма не складалася, суд вважає за недоцільне направляти її для проходження програми для кривдників.

Щодо протоколу серії ВАД №334110 від 25.01.2026 року

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя під час судового розгляду дослідив матеріали, які були надані працівниками поліції, що на їх думку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №334110 від 25.01.2026 року, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №334110 від 25.01.2026 року; 
- терміновий заборонний приписсерії ЕТ №102813, згідно якого ОСОБА_1 заборонено протягом 1 доби входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи, а також у будь-який спосіб контактувати з нею;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , у яких вона зазначила, щоїї мати не виконала вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ №102813 від 24.01.2026 року, виданого строком на одну добу, а саме: здійснювала дії, заборонені приписом, зокрема стукала у двері квартири та вступала з нею у спілкування;
- відеозаписи (відеофайл «ВАД №334110») з нагрудних камер поліцейський, з яких вбачається, що ОСОБА_1 обізнана про те, що стосовно неї складено ТЗПсК, але зазначила, що їй не пояснили час його дії (час відеозапису 0:02:20). У подальшому, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що тимчасовий припис діє до 16 год. 00 хв. 25.01.2026 року (час відеозапису 0:06:50) та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП полягає в умисному вчиненні невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських (відеофайл «ВАД №334110») зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 про те, що вона необізнана до якого часу діє тимчасовий заборонний припис.
З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (відеофайли «АА №088877») вбачається, що 24.01.2026 року поліцейськими було винесено терміновий заборонний припис серії ЕТ №102813 стосовно ОСОБА_1 строком на 3 доби. У подальшому строк дії зазначеного припису було змінено на 1 добу. Водночас, працівниками поліції не було конкретизовано період його дії (з якої години до якої години він є чинним). При цьому працівниками поліції неодноразово зазначалося, що ОСОБА_1 може повернутися до місця проживання наступного дня (без зазначення часу).
Другий примірник термінового заборонного припису ОСОБА_1 не вручено у зв`язку з її відмовою від підписання відповідного документа.
За наведених обставин суддя вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 була обізнана з порядком виконання термінового заборонного припису та строком його дії, а тому відсутній обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, а саме: умисна форма вини.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином не було роз`яснено зміст та порядок виконання термінового заборонного припису, зокрема не конкретизовано строк його дії (з якої години до якої години), а також з огляду на відсутність належних і достатніх доказів умисного порушення його вимог (25.01.2026 року о 12 год. 53 хв.), суддя дійшов до висновкупро відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 173-2, 283, 284, 287-289 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суддя, –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП за протоколами про адміністративні правопорушення серії АА №088877 від 24.01.2026 року та серії ВАД №784226 від 25.01.2026 року.
Накласти на  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) грн. (отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запорiжжя/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA558999980313060106000008479, код класифікації доходів бюджету: 21081100, Адміністративні штрафи та інші санкції).
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665(шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. (Реквізити для сплати: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
У разі несплати  ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст.308 КУпАП з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-8 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №334110 від 25.01.2026 року – закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою суд вирішив направити порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється до суб`єкта, який згідно із законом відповідальний за виконання таких програм.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного 
суду м. Запоріжжя        Р.С. Холод