ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3712/26	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/155/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.

Згідно постанови 20.01.2026 о 18:45 в м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 15А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_2 , який припаркував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього стягнення у виді штрафу. Свої вимоги мотивує тим, що:
суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 так як у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази фактичного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи;
суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що транспортний засіб MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_2 знаходився на проїжджій частині дороги, чим ускладнив рух іншим транспортним засобам;
суд першої інстанції не врахував наявні пом`якшувані обставини, а саме наявність щирого каяття та добровільне відшкодування збитків. При накладенні адміністративного стягнення просить суд врахувати те, що посвідчення водія для нього є основним джерелом доходу, так як його трудова діяльність безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами та позбавлення ОСОБА_1 права керування, фактично позбавляє можливості працювати та отримувати дохід. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити її з викладених у ній підстав і пом`якшити накладене адміністративне стягнення, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 27 лютого 2026 року.
Отже, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову суду від 27 лютого 2026 року є 09 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 06 березня 2026 року.
За таких обставин при подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги, строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, а тому немає необхідності у його поновленні.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595628 від 19 лютого 2026 року; висновку за фактом розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЖЄО ВП №2 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №590 від 20 січня 2026 року; витязі із підсистеми «Адмінпрактика» від 21 січня 2026 року; план – схеми місця ДТП, яка сталась 20 січня 2026 року о 18:45 в м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 15А, на якій зафіксовано обстановку місця події, стану покриття; копії протоколу огляду від 20 січня 2026 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 20 січня 2026 року; копіях фото, на яких відображені пошкодження транспортних засобів. 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для розгляду справи у відсутності належно повідомленого правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час, місце слухання справи в Тернопільському міськрайонному суді 27 лютого 2026 року о 11 год. 00 хв. був повідомлений, що підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595628 від 19 лютого 2026 року (а.с.1), а тому твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, апеляційний суд оцінює критично. 
Також, для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи можливість реалізувати усі процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі надати особисті пояснення і викласти свої доводи щодо суті правопорушення, була забезпечена ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.
Доводи апелянта про те, що транспортний засіб MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходився на проїжджій частині дороги та ускладнював рух іншим транспортним засобам, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки доводи про наявність вини обох учасників дорожнього руху в настанні ДТП не спростовують винуватість кожного з них окремо.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595628 від 19 лютого 2026 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.3(б), 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України. Враховуючи наведене предметом судового розгляду в цій справі є дії ОСОБА_1 щодо порушення даних пунктів ПДР. 
Порушення водієм ОСОБА_1 вимог вказаних пунктів ПДР підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами, в тому числі письмовими поясненнями останнього, з яких видно, що ОСОБА_1 визнав свою винуватість та порушення ним ПДР України.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення є обґрунтованими.
Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобіганя вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і не мотивував застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, хоча у справі відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.
Також, судом не в повній мірі враховано відомості про особу, яку притягнуто до адмінвідповідальності, і обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме те, що ОСОБА_1 свою вину визнав, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався; відшкодував завдану шкоду потерпілому, який до нього майнових претензій не має, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 23 березня 2026 року. Крім того, основним доходом ОСОБА_1 є його робота водієм, що підтверджується наданими ним в ході апеляційного розгляду матеріалами. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що в даному випадку є законні підстави для зміни адміністративного стягнення і пом`якшення адміністративного стягнення, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, а саме вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Встановити, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня винесення апеляційним судом цієї постанови. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати на облік правопорушень.
В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя