Справа №521/17007/25
Провадження №2/521/3242/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року 
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Мурзенко М.В.,
при секретарі – Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейскього районного суду м. Одеси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100445325 від 10.10.2020 р. у розмірі 49 800,00 грн., а також просив стягнути судові витрати.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2020 року у особистому кабінету на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту № 100445325. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 100445325 від 10.10.2020 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 100445325 від 10.10.2020 р. (з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 12 000,00 грн. Проте, у порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, заборгованість за кредитним договором становить 49 800,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 37 800,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. 15.01.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 01T, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 100445325 від 10.10.2020 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 
Заочним рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2025 року позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним Договором № 100445325 від 10.10.2020 року у розмірі 49 800 грн. 00 коп., в т.ч. 12 000 грн. 00 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 37 800 (грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками; вирішено питання розподілу судових витрат.
15 січня 2026 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на відсутність повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, відсутність доказів на підтвердження обставин укладення кредитного правочину від 10.10.2020 №100445325 між Відповідачем та ТОВ «Мілоан»; надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» Відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором від 10.10.2020 №100445325; відступлення права вимоги до Відповідача на користь Позивача; наявності будь-якої заборгованості Відповідача перед Позивачем. 
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28 січня 2026 року за заявою представника відповідача вказане заочне рішення скасовано, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач, його представник в судові засідання повторно не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
Справу розглянуто в змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 10.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 100445325 (далі—кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 12 000 грн. 00 коп. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (копія договору міститься в електронній справі).
Вказаний договір укладено в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно п. 6.1., 6.2. кредитного договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» да доступний зокрема через веб-сайт tengo.com.ua та\або відповідний мобільний додаток.
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний
договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.
В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача посилався на відсутність доказів укладення кредитного договору, які відхиляються судом, оскільки до позовної заяви позивачем було додано анкету-заяву (міститься в електронній справі), з якої вбачається хронологія дій відповідача щодо укладення ним кредитного договору.
В матеріалах справи відсутні відомості про укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору на інших умовах ніж в доданій копії кредитного договору (міститься в електронній справі).
Суд відхиляє доводи сторони відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення щодо відсутності доказів підписання кредитного договору з боку ТОВ «Мілоан», оскільки укладення кредитного договору здійснено шляхом прийняття відповідачем оферти на укладення такого договору.
Суд відхиляє доводи сторони відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення щодо не зазначення стороною позивача про наявність оригіналів доказів, оскільки в позовній заяві позивачем зазначено, що усі наявні оригінали документів, які не можуть бути переданні на дослідження до суду в оригіналі, знаходяться в учасників справи та надані до суду у копіях.
Факт отримання кредитних коштів підтверджується випискою за рахунком відповідача, відкритому в АТ «КБ «Приватбанк» від 26.03.2026 р. (а.с. 65).
Згідно п. 1.5.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Згідно п. 1.6. кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.
Згідно п. 2.2.3. кредитного договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору . Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.
Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору.
Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення ним платежів на виконання умов кредитного договору, стороною відповідача відповідні докази не надано.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем (наявний в електронній справі) вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24 грудня 2020 року становить 49 800,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 37 800,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн., що відповідає умовам укладеного кредитного договору.
15.01.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги № 01Т (копія договору та витягу з додатку до нього наявні в електронній справі), відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором перейшло до позивача.
Пунктом 6.2.3. вказаного договору, що права вимоги переходять до нового кредитора (позивача) з моменту підписання цього договору.
В матеріалах справи наявна також копія платіжної інструкції № 604 від 16 січня 2021 року, що підтверджує факт здійснення розрахунків за вказаним договором відступлення права вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором до позивача. 
Доводи сторони відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, щодо відсутності доказів переходу права вимоги до позивача відхиляються судом, оскільки факт такого переходу підтверджений належними та допустимими доказами (копією договору відступлення права вимоги, витягу з додатку до нього, платіжної інструкції про перерахування коштів).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит "і сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.
Відповідно до ст.527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки – грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. 
Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 24 грудня 2020 року в сумі 49 800,00 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом— 12 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками— 37 800 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
На підтвердження вказаних витрат позивачем надано копію договору № 01-05/05 від 05 травня 2025 року, укладеного між позивачем та Фізичною особою-підприємцем (з ознакою самозайнятої особи) ОСОБА_2 , додаткової угоди № 333 від 31 липня 2025 року до цього договору, детального опису робіт, акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги № 333 від 31 липня 2025 року, довіреності, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. (містяться в електронній справі).
Згідно детального опису робіт, акту надання послуг адвокатом надано правову допомогу загальною вартістю 5 000,00 грн., яка включає: правовий аналіз обставин спірних відносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви - 500,00 грн., подання позовної заяви до суду – 500 грн.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Таким чином, законом передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення не співмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
Суд зауважує, що судові витрати на професійну правничу допомогу мають бути спів мірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас у частинах третій, четвертій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки відповідають висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Оцінюючи заявлену до стягнення суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. на відповідність критерію обґрунтованості та пропорційності таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, складності справи, суд доходить висновку про заявлена до стягнення сума вочевидь вказаному критерію не відповідає, оскільки предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, витрати на правовий аналіз обставин спірних відносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів позивача, формування додатків до позовної заяви не є судовими витратами в розумінні ст. 133, 137 ЦПК України.
Суд зауважує, що детальним описом робіт та актом наданих послуг передбачено надання послуг подання позовної заяви та її копії з додатками до суду шляхом надсилання поштовим відправленням, проте на дату складання такого акту відповідні послуги надані не були, позовну заяву було подано через систему «Електронний суд» представником позивача 27 вересня 2025 року.
Також з відомостей, що містяться на сайті «Судова влада» вбачається, що подання такого позову є типовим.
Враховуючи викладене, суд вважає за присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме в розмірі 2000 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача – ТОВ «Діджи Фінанс».
Керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за кредитним Договором № 100445325 від 10.10.2020 року у розмірі 49 800 (сорок дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з яких:
- 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. – заборгованість за кредитом;
- 37 800 (тридцять сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 42649746) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 42649746) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в апеляційному порядку в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після закінчення його апеляційного перегляду, якщо за його результатами рішення було залишено без змін.
Повний текст рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий: