Справа № 359/5448/25
Провадження № 2/373/102/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року  м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючого судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Представник позивача Романенко М.Е. (директор ТОВ «ВІН ФІНАНС») через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з прозовою заявою, в якій просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № L5942028 від 05.11.2018 у загальному розмірі 20996,61 грн. Також просив стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
05.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальниця) в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства було укладено договір кредитної лінії за № L5942028 з накладанням електронних підписів сторін, у відповідності до вимог Законів України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг». В документах на сайті кредитодавця відповідний кредитний договір паралельно має номер: AG0257799.
На виконання цього договору кредитодавець перерахував кошти на рахунок відповідачки, яка зі свого боку не виконала зобов`язання і кредит не повернула. 
06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора до відповідачки за договором кредитної лінії № L5942028 на суму заборгованості 14177,38 грн.
Згідно розрахунку заборгованості, складеного представником ТОВ «ФК «Дінеро» до кредитної заборгованості в сумі 14177,38 грн увійшли такі складові: 7000,00 грн - тіло кредиту; 1344,00 грн - відсотки за користування кредитом; 2333,38 грн - штрафи; 3500 грн - комісія.
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (протокол №1706 від 25.07.2024) Товариство змінило найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239).
У період з 06.11.2018 по 09.05.2025 по кредитному договору № L5942028 від 05.11.2018 надходжень від відповідача (позичальника) на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» у рахунок погашення заборгованості не було.
У зв`язку з такими обставинам позивач ТОВ «ВІН ФІНАНС», як новий кредитор у грошовому зобов`язанні у порядку ст. 625 ЦК України нарахував відповідачці на суму боргу 14177,38 грн ( кредит + штрафи + комісія + відсотки) інфляційні втрати за період з 19.04.2022 по 17.04.2025, які склали суму 5544,43 грн, та 3% річних - 1274,80 грн.
З урахуванням наведеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № L5942028 від 05.11.2018 в загальній сумі 20996,61 грн, яка складається із: суми заборгованості - 14177,38 грн.; суми інфляційних втрат - 5544,43 грн; суми 3% річних - 1274,80 грн. 

Процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву. Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідачки, повернулась без вручення. 
Зважаючи на пасивну процесуальну поведінку відповідачки, на яку суд не має впливу, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника, з огляду на незначну складність та типовість справи, суд розглянув дану справу за письмовими матеріалами, відповідно до ч.2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Фактичні обставини, аналіз та оцінка доказів.
На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суду надано роздруківки із сайту кредитодавця наступних документів: 
Паспорт споживчого кредиту від 05.11.2018 (інформація, яка надається споживачу до укладення договору) на суму ліміту кредиту - 5500 грн за відсотковою ставкою 0,65% в день зі строком користування 30 днів (короткостроковий кредит) (а.с.28-29).
Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0257799 від 05.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 , де вказано наступне: ліміт кредитної лінії (сума кредиту) 5500,00 грн, відсоткова ставка в день 0,65 %; загальна вартість кредиту для споживача: 6573 грн, з яких: 1073,00 грн - проценти; дата повного погашення 05.12.2018; комісія у зв`язку з простроченою заборгованістю: по 82,5 грн щоденно (що становить 1,5 % в день від суми кредиту), яка нараховується після закінчення терміну повернення кредиту (тобто після 05.12.2018) до повного виконання зобов`язань позичальником; штраф - 50%. Відомості про підпис кредитора та позичальника на Спеціальних умовах відсутні (а.с.32)

Паспорт споживчого кредиту від 08.11.2018 (інформація, яка надається споживачу до укладення договору): сума ліміту кредиту - 7000 грн; відсоткова ставка 0,67% в день (короткостроковий кредит). Порядок повернення: 05.12.2018 платежем у сумі 1771,00 грн, з яких: 1500,00 грн кредит, 271,00 грн проценти. (а.с.30-31).
Додаткова угода № АМ 7255557 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0257799 від 08.11.2018, де вказано наступне: ліміт кредитної лінії збільшено до 7000 грн; сума додаткового кредиту 1500 грн, відсоткова ставка в день 0,67 %; дата повного погашення: 05.12.2018; комісія за підготовку та направлення документів у зв`язку з простроченою заборгованістю: по 22,5 грн в день (1,5 % в день від суми додаткового кредиту), яка нараховується після закінчення терміну повернення кредиту (тобто після 05.12.2018) до повного виконання зобов`язань позичальником; штраф 50% від простроченої суми кредиту. 
За змістом Додаткової угоди та Спеціальних умов усього позичальнику надається 7000,00 грн кредиту (5500 грн - 05.11.2018 + 1500 грн - 08.11.2018); загальна вартість кредиту для споживача за 30 днів кредитування (станом на дату погашення: 05.12.2018) становить: 8344 грн, з яких 1344 грн - проценти. Відомості про підпис кредитодавця та позичальника на Додатковій угоді відсутні. (а.с.34).

До позовної заяви долучено «Довідка про ідентифікацію», складена в довільній формі представником ТОВ «Дінеро» Зичковим С.В. У цій довідці зазначені особисті дані про позичальника ОСОБА_1 , номер договору L5942028 в ІТС кредитодавця, відомості про одноразовий ідентифікатор (otр-пароль), а саме: 208670 - надісланий на номер телефону НОМЕР_1 по заявці від 05.11.2018; 217174 - по заявці від 08.11.2018 (а.с.17).

Також суду надана роздруківка «Загальні умови договору кредитної лінії», які також розміщені на сайті кредитодавця ТОВ ФК «Дінеро» за посиланням www. dinero.ua; info@dinero.uaу (а.с.36-39).
За змістом п.2.1 цих Загальних умов для укладення договору дистанційно на порталі кредитодавця позичальник повинен заповнити заяву шляхом уведення необхідної суми кредиту та терміну оплати, а також ввести реквізити своєї платіжної картки для здійснення електронного платежу, після чого позичальник створює особистий кабінет на порталі кредитодавця. Позичальнику надається кредитодавцем пропозиція Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві. Позичальник вводить «код підтвердження», який буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом уведення «коду» позичальник приймає пропозицію на укладання договору на основі Загальних умов кредитування. 
За правилом п. 2.3 Загальних умов одержання позичальником суми кредиту, зазначеної в Спеціальних умовах Кредиту або Додатковій угоді до Спеціальних умов становить факт того, що договір або Додаткову угоду до спеціальних умов Кредиту між сторонами було укладено за допомогою дистанційних засобів.
В силу п. 3.10. Загальних умов договору кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника. Сума вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем.

Розрахунок заборгованості за договором №AG0257799 (L5942028.) відносно позичальника ОСОБА_1 , складений представником ТОВ «Дінеро» за період з 05.11.2018 по 18.02.2019 (а.с. 43, а.с. 45-47). Згідно цього розрахунку: прострочене тіло кредиту - 7000 грн; несплачені відсотки - 1344,00 грн за період кредитування з 06.11.2018 по 05.12.2018 (30 днів); комісія за обслуговування простроченого кредиту - 3500,00 грн, що нарахована по 105 грн щодня (у відсотках - 1,5 % в день від простроченої суми кредиту) у період з 06.12.2018 по 08.01.2019; штраф - 2333,38 грн, нарахований двома рівними платежами: 04.01.2019 та 03.02.2019 (а.с.43, а.с. 45-47).

06.11.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (новий кредитор) уклали Договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, за змістом якого (п.1.1) кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах боржників (Портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор замінює первісного кредитора у зобов`язанні за кредитними договорами, що входять до Портфеля заборгованості та, відповідно, вказані у Реєстрах боржників (п. 1.2) (а.с.53-63).
Відповідно до п. 6.2 названого вище договору оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку: один раз на два тижні сторони підписують Акти прийому-передачі, за якими кредитор передає новому кредитору в електронному вигляді Реєстри боржників в розмірі Портфеля заборгованості за цими реєстрами.
Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту внесення новим кредитором першого платежу відповідно до п. 7.2 цього договору (п.п. 6.2.3.) 
За змістом п.7.2 договору № 06112018-DG від 06.11.2018 новий кредитор сплачує кредитору плату за відступлення прав вимоги, що вказана у п. 7.1 договору (23% від суми тіла кредиту боржника, що зазначена в Реєстрі боржників), трьома платежами.
Договір и набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 06.11.2019 (п.п.1.3.1).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 18.02.2019 до договору № 06112018-DG від 18.11.2018 ( в редакції Додаткової угоди від 28.05.2021), свідчить про те, що кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняв Реєстр боржників від 18.02.2019 кількістю 643 на загальну суму боргу 4973063,00 грн. Сума компенсації (ціна продажу) за придбання (відступлення) права вимоги, зазначених у Реєстрі боржників складає 472870,44 грн (а.с.71).
У Реєстрі боржників від 18.02.2019 до Договору відступлення прав вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 під порядковим номером: 419 значиться ОСОБА_1 - боржник за кредитним договором L5942028 від 05.11.2018, заборгованість якої визначена в сумі: 14177.38 грн, з яких: 7000,00 грн - тіло кредиту; 1344,00 грн - заборгованість по відсотках; 5833,38 грн - заборгованість по штрафам.(а.с.50-52).
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (протокол №1706 від 25.07.2024) найменування цього Товариства змінено на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.41-42).
В Акті звірки взаємних розрахунків за період січень 2018 р. по грудень 2024 р. між ТОВ «ВІН ФІНАНС» і ТОВ «ФК «ДІНЕРО» за договором 06112018-DG від 06.11.2018 відображені різні розрахункові суми одного з іншим у різний період, у тому числі - 472870,44 грн від 18.02.2018 (а.с.74).

Правове регулювання спірних правовідносин.
Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
За змістом ст. 13 Закону «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
За змістом ч.3, ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, електронний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч1 ст.3 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Докази мають бути належними, допустимими та достовірними.
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В силу з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Неподання відповідачем відзиву на позов або доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору, отримання кредиту чи наявність заборгованості є правом відповідача та не свідчить про визнання ним обставин, на які посилається позивач, а тому відповідні обставини підлягають доказуванню. 
Відповідно до п.2.1 цих Загальних умов договору кредитної лінії», які розміщені на сайті ТОВ ФК «Дінеро», для укладення договору дистанційно на порталі кредитодавця позичальник повинен заповнити заяву шляхом уведення суми кредиту та терміну оплати, а також ввести реквізити своєї платіжної картки для здійснення електронного платежу, після чого позичальник створює особистий кабінет на порталі кредитодавця. Позичальнику надається пропозиція Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, вказаної в Заяві. Позичальник вводить «код підтвердження», який буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом уведення «коду» позичальник приймає пропозицію на укладання договору на основі Загальних умов. 
Подані позивачем письмові матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які б свідчили про фак укладання кредитного договору дистанційно, шляхом обміну електронними повідомленнями. Так, у змісті тих документів, які подані позивачем відсутня інформація про підписантів договору з обох сторін та їх електронні підписи. За таких обставин можна погодитись лише з тим, що ТОВ «ФК «Дінеро» запропонувало ОСОБА_1 укладення кредитного договору та надало на ознайомлення Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії за № AG0257799.
Водночас, даних про те, що відповідачка подавала заяву на отримання кредиту матеріали не містять. Також відсутні докази того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця та підписала відповідний кредитний договір та додаткову угоду до нього електронним підписом.
На жодному з поданих документів, які за твердженням представника позивача складають кредитний договір № L5942028 від 05.11.2018, відсутні відомості про повноважну особу, яка діяла від імені кредитодавця ТОВ «ФК «Дінеро» та про підпис такого представника на кредитному договорі та інших документах, які його складають.
Так, у кінці тексту роздруківок відповідних документів під назвою: «Спеціальні умови…», «Додаткова угода», «Загальні умови договору кредитної лінії» та інших відсутні імена підписантів (представника кредитодавця та особу позичальника), не зазначено про вид електронного підпису, дата та час накладання та його ідентифікатори. 
Таким чином, у суду немає достатніх підстав вважати, що кредитний договір підписано сторонами, у тому числі і кредитодавцем, з використанням електронного підпису, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».  
Крім цього, ні в тексті Спеціальних умовах для короткострокового кредиту № AG0257799 від 05.11.12018, ні в Додатковій угоді до цих Спеціальних умов від 08.11.2018, ні в довідці про ідентифікацію позичальника немає даних про номер платіжної картки позичальника, яку позичальник зобов`язаний був повідомити кредитодавцю у Заяві на кредит.
Загалом з наданих суду документів неможливо встановити алгоритм дій ні кредитодавця ні позичальника в ІТС Товариства, якщо такі дійсно були вчинені. Також неможливо встановити чому кредитний договір має два присвоєні номери № AG0257799 та № L5942028. Жодного документа, який мав би номер № L5942028 , що як стверджує позивач є номером кредитного договору в ІТС кредитодавця, суду не надано.

За змістом п.п. 2.3, 3.10 Загальних умов договору кредитної лінії, які долучені до позову, підтвердженням факту укладання кредитного договору має бути одержання позичальником суми кредиту, який кредитодавець надає шляхом банківського переказу відповідної суми на рахунок позичальника.
Таке положення договору узгоджується з ч.1 т. 1046 ЦК України, де передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Позивачем не надано доказів перерахування (надання) кредитних коштів в сумі 7000,00 грн (одним чи двома платежами) шляхом списання відповідної суми кредиту з банківського рахунку кредитодавця ТОВ «ФК «Дінеро» та переказ їх на рахунок відповідачки ОСОБА_1 із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, про який, як зазначено вище, немає згадки в жодному документі.
Первинними бухгалтерськими документами, які можуть підтвердити факт перерахування коштів на картковий (поточний) рахунок фізичної особи можуть бути платіжна інструкція, копія меморіального ордеру, виписка з рахунку тощо). 
Таких доказів матеріали справи не містять. Також відсутні будь-які дані про проведення платіжної операції з переказу кредитних коштів у спосіб інтернет еквайрингу з використанням платіжних інструментів у відповідності до положень Закону України «Про платіжні послуги».Квитанції надавача відповідних платіжних послуг із зазначенням номера замовлення, дати та номеру транзакції по безготівковому переказу кредитних коштів на банківський рахунок споживача суду також не надано.
Суд також звернув увагу, що згідно розрахунку заборгованості, що складений представником кредитодавця, позичальник не здійснив жодного платежу, що могло б свідчити про визнання кредитного боргу чи самого факту укладання договору.
Наведені вище обставини, не дають можливості констатувати, що договір кредиту був реальним і на виконання його умов відповідачка дійсно отримала від «ФК «Дінеро» грошові кошти (кредит) на свій рахунок. 
З урахуванням усього вищевикладеного у суду немає достатніх підстав вважати кредитний договір № L5942028 від 05.11.2018 є укладеним.

Окрім вищевказаного зазначеного суд звертає увагу, що доведенню у цій справі також підлягають обставини щодо фактичного переходу наявної у кредитодавця права грошової вимоги за кредитним договором до нового кредитора - позивача у справі.
Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.
За змістом договору № 06112018-DG від 06.11.2018 первісний кредитор (ТОВ «ФК «Дінеро») зобов`язався передати права вимоги до боржників новому кредитору ТОВ «ВІН ФІНАНС», а останній зобов`язався сплатити компенсацію за відступлення права грошової вимоги. Тобто за вищевказаним договором відступлення права вимоги одним кредитором іншому та, відповідно набуття права вимоги до боржників новим кредитором відбувається за плату, що визначена у п. 7.1 Договору. Отже Договір відступлення права вимоги спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. 
За змістом п.п. 6.2.3 договору № 06112018-DG Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту внесення новим кредитором на рахунок кредитора першого платежу відповідно до умов договору.
У постанові від 17.01.2020 № 916/2286/16 Верховний Суд наголосив на тому, що для стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі відступлення права вимоги до інших осіб суд повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості.
Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 у справі №910/16109/14 належними та допустимими доказами відступлення прав вимог є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимог, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги.
Відповідно до п.46 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Пунктами 62, 63 цього Положення також передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Така виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить необхідні реквізити.
Суду не надано жодних бухгалтерських та/або банківських документів, які могли б підтвердити факт перерахування коштів з банківського рахунку ТОВ «ВІН ФІНАН» на рахунок ТОВ «ФК «ДІНЕРО» у сумі 4973063,00 грн, що зазначена в Реєстрі боржників від 18.02.2019 до договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018, де одним із боржників вказана відповідачки ОСОБА_1 . 
Долучений до позову Акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2018 р. по грудень 2024 р. між ТОВ «ВІН ФІНАНС» і ТОВ «ФК «ДІНЕРО» за договором № 06112018-DG від 06.11.2018 є вільним внутрішнім документом щодо претензійної роботи та не може вважатись належним та допустимим доказом тих обставин, які підлягають встановленню на підставі, визначених законом засобів доказування. 
Отже, у суду немає достатніх підстав уважити, що договір відступлення прав вимоги є реальним і що позивач є належним новим кредитором у зобов`язанні.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про не доведення належними та допустимими доказами фактично усіх обставин, на яких ґрунтуються (повинні гуртуватись) позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , зокрема: не доведено факту укладання кредитного договору та переказу грошових коштів кредиту на рахунок ОСОБА_1 ; наявності у неї кредитної заборгованості, про стягнення якої просить позивач, та наявності у позивача права вимоги до відповідачки, набутого у спосіб та порядку, передбаченому законом.
Отже, в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю.
В силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають та залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.

Учасники справи:
позивач ТОВ «ВІН ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 38750239;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя А.О. Залеська