Справа № 560/1172/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

31 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.12.2025 №222030033304, зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування". В обґрунтування позову зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню.
У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що підстави для виплати позивачці грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058 відсутні, оскільки позивачка не досягла пенсійного віку, визначеного ст. 26 цього Закону. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві також просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що остання не досягла необхідного пенсійного віку для призначення вказаної вище допомоги. 
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
29.04.2025 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 02 березня 2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення". 
27.11.2025 позивачка звернулась до пенсійного органу з заявою щодо проведення перерахунку пенсії та виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (за принципом екстериторіальності) №222030033304 від 05.12.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні виплати вказаної грошової допомоги. У рішенні зазначено, що позивачці призначено пенсію за віком з 29.04.2025 на пільгових умовах. Водночас, у призначенні та виплаті допомоги відмовлено у зв`язку з відсутністю права на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія за віком призначається відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення і існування спірних правовідносин (далі Закон №1058-IV)
Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата цієї грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, пункт 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає право на допомогу у розмірі 10 пенсій, якщо одночасно виконані такі умови: на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 закону особа працює в державному /комунальному закладі на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років, має стаж 30 років (для жінок) саме на таких посадах, до цього не отримувала жодного виду пенсії і виплата здійснюється при призначенні пенсії за віком.
Стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV передбачає стандартний пенсійний вік 60 років а також відповідні особливості призначення для випадків зниженого пенсійного віку під час перехідного періоду.
Як встановлено зі змісту доказів, позивачці відповідно до рішення суду призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку ( у 53 роки) на підставі пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 02 березня 2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення". Отже, вказана пенсія є пенсією на пільгових умовах. 
Водночас, грошова допомога, передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не є складовою пенсії чи обов`язковою державною гарантією для всіх пенсіонерів, а має разовий стимулюючий характер. Її правова природа полягає у заохоченні осіб до продовження трудової діяльності до досягнення загального пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону. Це означає, що закон пов`язує право на цю виплату саме з досягненням віку 60 років (іншого пенсійного віку, прямо передбаченого статтею 26 цього Закону) а не з будь-яким призначенням пенсії вперше. 
Сукупний аналіз зазначених умов свідчить про те, що право на грошову допомогу пов`язується не просто з фактом призначення пенсії, а з бажанням або небажанням особи реалізувати право на дострокове пенсійне забезпечення. Законодавець встановив альтернативну модель поведінки: або особа реалізує право на дострокову пенсію (зокрема на пільгових умовах), або продовжує працювати до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, та за це отримує одноразову грошову допомогу. Інше тлумачення призвело б до ситуації, за якої особи, які достроково отримали пенсію і фактично довше користуються пенсійними виплатами, додатково отримували б ще й стимулюючу виплату, призначену для осіб, які відклали вихід на пенсію. 
Крім того, встановлення законодавцем вимоги «не отримували будь-яку пенсію» має імперативний характер та не допускає розширеного тлумачення.
Позивачка, скориставшись правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у 53 роки, фактично обрала механізм дострокового пенсійного забезпечення. Станом на час звернення за призначенням грошової допомоги позивачка вже отримувала пенсію за віком на пільгових умовах. 
Отже, так як грошова допомога у розмірі 10 місячних пенсій є формою державного стимулювання осіб, які не скористались правом на дострокове пенсійне забезпечення та досягли пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, а позивачка фактично реалізувала право на призначення пенсії до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, підстави для застосування пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні.
Водночас суд вважає, що є помилковим прямо пов`язувати факт первинного призначення пенсії у квітні 2025 з одночасним виникненням у позивачки права на грошову допомогу, позаяк відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону право на грошову допомогу пов`язується з призначенням пенсії саме після досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону. 
Отже, сам по собі факт призначення пенсії у даному випадку не породжує права на грошову допомогу, оскільки закон встановлює додаткові обов`язкові умови: досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та відсутність факту отримання пенсії до цього моменту. 
Інакше кажучи, той факт, що пенсія була призначена вперше, не має вирішального правового значення для питання виплати грошової допомоги, оскільки визначальним є не момент першого призначення пенсії, а відповідність особи усім умовам, передбаченим пунктом 7-1 розділу XV Закону.
Оскільки на момент призначення пенсії у квітні 2025 позивачка не досягла пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, право на грошову допомогу у неї не виникло. Отже, так як судом встановлено, що умови для призначення допомоги на час звернення до пенсійного органу фактично були відсутніми і будь-які нові належні докази, які б змінювали кваліфікацію обставин, сторонами не надано, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача призначити та здійснити виплату позивачці вказаної грошової допомоги. З огляду на зазначене, у задоволенні позову слід відмовити. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31 березня 2026 року
Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016 , код ЄДРПОУ - 13814885)   Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок