Справа №197/1259/25
провадження №2/197/146/26

Широківський районний суд Дніпропетровської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року
приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гері О.Г.,
за участі: 
секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,
відповідачки – ОСОБА_1 ,
представника відповідачки – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представниці позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, 
встановив:
У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява представниці позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог представниця позивача посилається на те, що 26.08.2025 Широківським районним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ у справі №197/844/25, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач є військовослужбовцем та перебуває у складі ЗСУ. Також зазначає, що останній щомісячно має великі витрати, пов`язані з несенням служби та у зв`язку із задоволенням особистих потреб, а тому вважає, що розмір аліментів, встановлених судом є завищеним та ставить позивача у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з вищезазначеним позивач просить змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2025, стягнувши з позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 гривень. 
Провадження у справі відкрито 01.12.2025.
Позивач та його представниця в судове засідання не з`явилися, представниця позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.
Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти вимог позову, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. 
Представник відповідачки у судовому засіданні також заперечував проти позову та зазначив, що з моменту проходження служби позивачем у лавах Збройних Сил України, останній має стабільно високий щомісячний дохід від 22 000 грн до 160 000 грн, витрати позивача своїх особистих коштів на медичні препарати не може свідчити про суттєве погіршення його матеріального становища, враховуючи його стабільну високу заробітну плату, а також те, що позивач є військовослужбовцем та може отримувати безкоштовну медичну допомогу. Копія Плану лікування в приватній клініці «БОХАН» з зазначенням вартості медичних процедур, не може слугувати належним доказом понесених позивачем додаткових витрат на лікування. Зазначені в позовній заяві грошові перекази здійснювалися в період з 02.03.2025 по 11.08.2025, коли позивач та відповідачка знаходились в шлюбних відносинах, і зазначені кошти позивач надсилав на утримання своєї родини. У зв`язку з викладеним просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов наступного.
Відповідно до вимог статтей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, в якому народилась їх спільна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.08.2025 Широківським районним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ у справі №197/844/25, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. 
Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_1 позивач проходить службу з 23.03.2025 у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою Форми 100, позивач 15.10.2024 отримав вогнепальне осколкове поранення лівого плеча.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 10.11.2025 позивач має дохід у розмірі від 22 000 грн до 160 000 грн (найбільша виплачена сума грошового забезпечення 160 537,46 грн).
Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
За правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
При визначенні розміру аліментів в заявленому позивачем розмірі, суд враховує принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини. 
Позивач вказував, що причиною звернення до суду з даним позовом стало те, що погіршилось його здоров`я, що тягне необхідність додаткових витрат на лікування, а також те, що постійно винаймає житло та готельні номери у зв`язку з особливостями несення служби, також зазначив, що має витрати на амуніцію та харчування, ремонт транспортного засобу.
Суд враховує, що дійсно позивач під час проходження служби отримав поранення, деякий час винаймав житло (три місяці), знімав готельний номер (одноразово), мав деякі витрати на придбання ліків. Однак, позивачем не підтверджено розмір щомісячних регулярних витрат на лікування, до того ж, позивач є військовослужбовцем і його лікування здійснюється за рахунок державних коштів, а також те, що на теперішній час позивач продовжує винаймати житло. Твердження позивача про те, що він постійно купує іграшки та продукти харчування для дитини не може бути взято до уваги судом, як належний та допустимий доказ витрат на дитину, оскільки згідно з чеками про оплату товарів, наданих позивачем, покупки були здійснені до моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не підтверджено, що погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, тому суд вважає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу, що в разі зміни матеріального становища, стану здоров`я сторін, сторони вправі звертатись до суду про зменшення/збільшення розміру аліментів; в разі понесення додаткових витрат на дітей сторони мають праве звертатись до суду для стягнення частини таких витрат з іншої сторони.
На підставі ст.ст.180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст.2, 19, 85, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов представниці позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складений 16.03.2026.

Суддя О.Г. Геря