ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції Лапій С.М.,
Суддя-доповідач Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Справа № 320/36861/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі 

за позовом  ОСОБА_1 

до Військової частини НОМЕР_1 

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), в якому просив:
- визнати протиправність дій (бездіяльності) Відповідача у відмові Позивачу здійснити компенсацію втрати частини доходу у розмірі 80294,08 грн у зв`язку з порушенням строків з 25.11.2015 по 28.06.2024 їх виплати за правилами припису Закону №2050-ІІІ;
- зобов`язати Відповідача здійснити (нарахувати і виплатити) Позивачу компенсацію втрати частини доходів у розмірі 80294,08 грн у зв`язку з порушенням строків з 25.11.2015 по 28.06.2024 їх виплати за правилами припису Закону №2050-ІІІ.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав про допущення Відповідачем протиправної бездіяльності щодо виплати Позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків з 25.11.2015 по 28.06.2024 виплати доходу у розмірі 80294,08 грн.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року адміністративний позов було задоволено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. 
При цьому, суд врахував, що несвоєчасне нарахування сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує індексацію грошового забезпечення.
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року по справі №320/36861/24 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні суд зазначив конкретну суму компенсації втрати частини доходів у розмірі 80294,08 грн, втім не навів жодних мотивів з яких він виходив визначаючи саме таку суму компенсації. У контексті зазначеного Апелянт також посилається на втручання у його дискреційні повноваження.
При цьому, Апелянт зазначає, що саме з 15.04.2024 у Відповідача, на підставі набуття рішення №640/8180/22 законної сили, виник обов`язок нарахувати і виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення з 25.11.2015 по 16.10.2018 в сумі 80294,08 грн.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги представник військової частини НОМЕР_1 також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 20.05.2020 у справі №815/2454/18, від 31.03.2020 у справі №817/621/18 та від 26.02.2020 у справі №826/8319/16, від 12.05.2022 у справі № 815/3998/16.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025 та від 03.02.2026 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. 11.08.2025 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
6. 12.09.2025, 29.01.2026, 10.02.2026, 08.04.2026 Позивачем подано додаткове (письмове) пояснення у якому просить встановити розумні строки розгляду апеляційної скарги. Також просить розглянути відзив на апеляційну скаргу, саму скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
7. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
8. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №640/8180/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024, позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Військової частини щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.11.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - грудень 2015 року; зобов`язано Військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.11.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідачем на виконання рішення суду від 24.11.2023 у справі №640/8180/22 Позивачу 26.06.2024 здійснено виплату у розмірі 80 294,08 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Позивач 11.07.2024 звернувся до Відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів у розмірі 80 294,14 грн з порушенням встановлених строків з 25.11.2015 їх виплати.
Листом від 29.07.2024 Відповідач відмовив у компенсації втрати частини доходів у зв`язку із тим, що виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ і така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності.
9. Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання вищевказаної компенсації частини доходів, звернувся до суду з цим позовом.
10. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон № 2050), Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
11. Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, основною умовою для виплати особі передбаченої ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). 
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 31.08.2021 у справі № 264/6796/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, в межах розгляду справи №640/8180/22 встановлено наявність у Позивача права на нарахування і виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
При цьому, системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що Позивач має право на компенсацію лише починаючи з 15.04.2024, колегія суддів зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.
Колегія суддів Верховного Суду, розглядаючи справу №240/11882/19, вказала, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року. Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 13 січня 2020 року в справі №803/203/17, від 14 травня 2020 року у справі № 816/379/16, від 30 вересня 2020 року у справі № 280/676/19, від 15 жовтня 2020 року в справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року в справі №240/6583/20, від 05 липня 2022 року в справі №420/7633/20, від 29 березня 2023 року в справі №120/9475/21-а, від 12 вересня 2024 року в справах №400/5837/23, №240/18489/23, від 10 жовтня 2024 року в справі №280/5397/19, від 18 грудня 2024 року в справі №755/15005/23 та багатьох інших досліджував питання правової природи компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та умов її здійснення.
В указаних постановах Верховний Суд зазначав, що основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
Тобто компенсація за порушення строків виплати доходу виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата, індексація тощо) особи (працівника) з вини відповідача (роботодавця) не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари і послуги.
Дія норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Виплата компенсації втрати частини доходів проводиться незалежно від порядку і підстав їх (доходів) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
Аналогічний підхід Верховний Суд застосував у постанові від 24 січня 2025 року у справі № 380/1607/24, зазначивши, що право на компенсацію втрати частини доходу в особи пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядком №159, виплачується саме у разі порушення строків виплати доходу, а не у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі судового рішення, несвоєчасного виконання рішення суду тощо.
У зазначеній справі Верховний Суд не погодився із позицією суду апеляційної інстанції, що відповідач порушив строки виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 21 червня 2018 року й що саме з цієї дати останній має право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати індексації, вказавши на те, що моментом неправомірної невиплати відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення, що встановлено судовими рішеннями у справі №380/1815/22, є саме 01 січня 2016 року.
З огляду на наведені висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право Позивача на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати індексації грошового забезпечення виникло саме з 25.11.2015.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2025 року у справі №420/16557/24
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому колегія суддів враховує зазначені вище висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду під час розгляду цієї справи.
Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові від 20.05.2020 у справі №815/2454/18, від 12 травня 2022 року у справі № 815/3998/16 колегія суддів вважає помилковим, оскільки предметом позову, було стягнення компенсації втрати частини доходів за затримку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що суд першої інстанції зазначив конкретну суму компенсації втрати частини доходів у розмірі 80294,08 грн, яка належить до виплати, втім не навів жодних мотивів з яких він виходив визначаючи саме таку суму компенсації, судова колегія приходить до висновку про їх неаргументованість, оскільки, як вбачається з описової та мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду, кошти у розмірі 80294,08 грн є доходом, за порушення строку виплати якого Відповідачу належить самостійно розрахувати, нарахувати та виплатити Позивачу компенсацію втрати частини доходів, а не безпосередньо сумою такої компенсації.
Отже, доводи Апелянта про допущення судом першої інстанції втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень є необґрунтованими з огляду на викладене вище.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - без змін.
12. Розподіл судових витрат.
Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 20 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев