П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29375/25	

Категорія: 106000000 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:31.10.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Управління Служби безпеки України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України (далі – УСБУ) в Одеській області про:
- визнання протиправними дій УСБУ в Одеській області щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі;
- стягнення з Управління Служби безпеки України в Одеській області на користь ОСОБА_1 132 575,35 грн недоплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі – Порядок №44);
- стягнення з УСБУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні у сумі 6 311,09 грн за кожен день прострочення у період з 01 серпня 2025 року до дня ухвалення рішення у справі, але не більше ніж за 6 місяців;
- визнання протиправною бездіяльності УСБУ в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2011 року №159 (далі – Порядок №159);
- зобов`язання УСБУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів зв`язку з порушенням строків виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідно до Порядку №159;
- зобов`язати УСБУ в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду, ухваленого за результатами розгляду цієї справи.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він має право на виплату йому відповідних коштів за період з 31 серпня 2007 року (дня останнього зарахування на службу) до 31 липня 2025 року, тобто за 17 повних календарних років, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки, виданої УСБУ в Одеській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2025 року (останній місяць служби) складало 85 032,50 грн та включало: посадовий оклад – 6 630,00 грн; оклад за військовим званням – 1 480,00 грн; надбавка за вислугу років – 4 055,00 грн; надбавка за роботу умовах режимно-секретних обмежень – 995,50 грн; надбавка за особливості проходження служби – 12 165,00 грн; надбавка за проходження служби у підрозділі А – 8 110,00 грн; премія – 51 463,77 грн; індексація грошового забезпечення – 133,23 грн. При цьому, як вбачається зі змісту ст. 15 Закону №2011-XII, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у Службі безпеки України, тобто 722776,25 грн (порядок розрахунку: 85032,50 грн * 17 років * 50%). У то же час, УСБУ в Одеській області протиправно виплатило одноразову грошову допомогу при звільненні у значно меншому розмірі – 590 200,90 грн. (різниця складає 132 575,35 грн.), що свідчить про право ОСОБА_1 на стягнення на його користь вказаної різниці. 
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно п.4 глави 1 розділу V Наказу 515/ДСК-2018 одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення. Ця допомога виплачується на підставі наказу по особовому складу. На день звільнення з військової служби грошове забезпечення ОСОБА_1 розраховане у загальній сумі 69 435,40 грн., виходячи з наступних видів: 1. Посадовий оклад відповідно 35 тарифного розряду – 6 630,00 грн. 2. Оклад за військовим званням полковник – 1 480,00 грн. 3. Надбавка за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням – 4 055,00 грн. 4. Надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу - 994,50 грн. 5. Надбавка за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років – 12 165,00 грн. 6. Надбавка військовослужбовцям підрозділів спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням – 8 110,00 грн. 7. Премія в розмірі 543% посадового окладу (встановлена з 31 липня 2025 року наказом начальника УСБУ в Одеській області від 31 липня 2025 року №469-ос/дск) – 36 000,90 грн.
При цьому відповідач вказував, що згідно п.3 глави 13 розділу ІІІ Наказу 515/ ДСК-2018 граничні розміри премій військовослужбовцям визначаються Головою СБ України в залежності від займаної посади та напряму діяльності відповідних підрозділів системи СБ України, в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення у кошторисі СБ України на відповідний бюджетний рік. Відповідно до п.10 наказу ЦУ СБУ від 06.10.2023 №385/ДСК "Про упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01.10.2023" військовослужбовцям, граничні розміри премій яких визначені колонкою 2 додатку 6 (Граничні розміри додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців підрозділів "А" регіональних органів СБ України, яким встановлена надбавка передбачена главою 6 розділу III Інструкції) до цього наказу, перед зарахуванням у розпорядження чи звільненням з військової служби, переміщенням військовослужбовців по службі або переведенням в установленому порядку до інших військових формувань встановлюється преміювання у граничних розмірах, що визначаються згідно з колонкою 3 додатку 6. Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби ОСОБА_1 розраховується наступним чином: 69 435,40 грн. *50%*17 = 590 200,90 грн. Саме така сума зазначена в повідомленні про нараховані та виплачені суми, належні військовослужбовцю при звільненні від 12 серпня 2025 року №188 (додається) і виплачена ОСОБА_1 12 серпня 2025 року. В той же час, Позивач для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 , помилково використав данні виданої Управлінням довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачене за липень 2025 року (останній місяць служби), яке складало 85 032,50 грн, замість грошового забезпечення ОСОБА_1 розрахованого на день звільнення з військової служби, яке склало 69435,40 грн. Позивач помилково включив до цієї суми премію за період з 01 липня 2025 року до 30 липня 2025 року в розмірі 784% посадового окладу (50 302,45 грн) та з 31 липня 2025 року в розмірі 543% посадового окладу (1 161,32 грн), замість премії в розмірі 543% посадового окладу (36 000,90 грн.), розрахованої на день звільнення, що є порушенням п.4 глави 1 розділу V Наказу 515/ДСК-2018.
Також відповідач зазначив у відзиві, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців. Таким чином, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2025 року в сумі 133,23 грн не може бути включена в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 . 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УСБУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність УСБУ в Одеській області, яка полягає у невключенні при розрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано УСБУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 (сімнадцять) повних календарних років служби відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №2262-ХІІ з урахуванням індексації грошового забезпечення та попередньо виплаченої суми такої допомоги.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :
- наявна довідка УСБУ в Одеській області про кошти, виплачені ОСОБА_1 при звільненні, згідно з якою розмір премії позивача становить 51 463,77 грн, як і зазначалося у позові. Інших довідок чи будь-яких інших доказів, на підставі яких можна було б встановити розмір премії позивача на день звільнення з військової служби, у матеріалах справи немає. Таким чином, позивачем доведено розмір грошового забезпечення (у тому числі і премії), з якого має бути обрахована одноразова допомога при звільненні, а УСБУ в Одеській області у свою чергу не надало будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень, а тому не довела факт зменшення розмір премії позивача. Відповідно ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-ХІІ), ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у Службі безпеки України, тобто 722776,25 грн (порядок розрахунку: 85 032,50 грн * 17 років * 50%). У то же час, Управління СБУ протиправно виплатило одноразову грошову допомогу при звільненні у меншому розмірі – 590 200,90 грн (різниця складає 132 575,35 грн), що свідчить про право ОСОБА_1 на стягнення на його користь вказаної різниці;
- компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості, відповідно, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
В апеляційній скарзі УСБУ в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги УСБУ в Одеській області:
- індексація грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців яке обчислюється для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені. Перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначений у додатку 15 до Постанови №704. Водночас суми індексації грошового забезпечення не віднесені до зазначеного переліку і згідно роз`яснень податківців (загальнодоступний інформаційно-довідковий ресурс, категорія 301.03) не є базою оподаткування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Отже, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2025 року в сумі 133,23 грн не може бути включена в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг УСБУ в Одеській області та ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 , у період з 31 серпня 2007 року до 31 липня 2025 проходив військову службу в УСБУ в Одеській області.
Як вбачається з наказу УСБУ в Одеській області №467-ОС/дск від 31 липня 2025 року полковника ОСОБА_1 (Б-009388), співробітника Служби безпеки України, який наказом першого заступника Голови Служби безпеки України від 21 липня 2025 року №953-ОС/дск звільнений за пп."б" п.61, пп."г" (через сімейні обставини або інші поважні причини необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) п.3 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Збройних Сил України виключено зі списків особового складу Управління з 31 липня 2025 року.
Відповідно до вказаного наказу: "…Вислуга років для призначення пенсії станом на 31 липня 2025 року складає: календарна 29 років 11 місяців 01 день, навчання немає, пільгова 15 років 11 днів. загальна 44 роки 11 місяців 01 день (розрахунок вислуги років для призначення пенси від 24 червня 2025 року №65/14/3429дск).
Виплатити полковнику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби (за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби) згідно з пунктом 3 глави 1 розділу V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України №515/ДСК-2018 р.".
Отже, ОСОБА_1 має право на виплату йому відповідних коштів за період з 31 серпня 2007 (дня останнього зарахування на службу) до 31 липня 2025 року, тобто за 17 повних календарних років, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до довідки, виданої УСБУ в Одеській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2025 року (останній місяць служби) складало 85 032,50 грн та включало: посадовий оклад – 6 630,00 грн; оклад за військовим званням – 1 480,00 грн; надбавка за вислугу років – 4 055,00 грн; надбавка за роботу умовах режимно-секретних обмежень – 995,50 грн; надбавка за особливості проходження служби – 12 165,00 грн; надбавка за проходження служби у підрозділі А – 8 110,00 грн; премія – 51 463,77 грн; індексація грошового забезпечення – 133,23 грн.
Позивач вважав, що як вбачається зі змісту ст. 15 Закону №2011-XII, він має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у Службі безпеки України, тобто 722 776,25 грн (порядок розрахунку: 85 032,50 грн * 17 років * 50%).
При цьому, як зазначив відповідач у відзиві, на день звільнення з військової служби грошове забезпечення ОСОБА_1 розраховане у загальній сумі 69 435,40 грн., виходячи з наступних видів: 
1. Посадовий оклад відповідно 35 тарифного розряду – 6 630,00 грн. 
2. Оклад за військовим званням полковник – 1 480,00 грн. 
3. Надбавка за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням – 4 055,00 грн. 
4. Надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу - 994,50 грн. 
5. Надбавка за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років – 12 165,00 грн. 
6. Надбавка військовослужбовцям підрозділів спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням – 8 110,00 грн. 
7. Премія в розмірі 543% посадового окладу (встановлена з 31 липня 2025 наказом начальника УСБУ в Одеській області від 31 липня 2025 №469-ос/дск) – 36 000,90 грн.
Таким чином, одноразова грошова допомога, яка була виплачену позивачу при звільненні з військової служби, розрахована відповідачем наступним чином: 69 435,40грн *50%*17 = 590 200,90 грн.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач помилково включив до цієї суми премію за період з 01 липня 2025 року до 30 липня 2025 року в розмірі 784% посадового окладу (50 302,45 грн) та з 31 липня 2025 в розмірі 543% посадового окладу (1 161,32 грн), замість премії в розмірі 543% посадового окладу (36 000,90 грн), розрахованої на день звільнення, що є порушенням п.4 глави 1 розділу V Наказу 515/ДСК-2018. Враховуючи викладене, судом першої інстанції встановлено, що в цій частині одноразова грошова допомога при звільненні розрахована відповідачем вірно, а отже в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Суд першої інстанції зауважував, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Таким чином, суд першої інстанції вважав, що одноразова грошова допомога при звільненні мала розраховуватися відповідачем з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".
Суд першої інстанції зазначив, що визначальними обставинами для виплати компенсації та середнього заробітку є дати як нарахування так і фактичної виплати вказаних доходів. Відтак, вимоги позивача у цій справі є необґрунтованими і передчасними. На переконання суду, враховуючи встановлені обставини справи та приведені вище правові норми, наразі підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні відсутні, та зокрема, у зв`язку з відсутністю фактичної виплати позивачу заборгованості по одноразовій грошовій допомозі при звільненні не вдається за можливе встановити період прострочення та здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів відповідно до Порядку №159. 
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2011 року №159.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовано приписами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07 листопада 2007 року №1294, постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" від 22 вересня 2010 року №889.
Відповідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно ч.ч.2, 4 ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною 2 ст. 15 Закону №2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду та воєнного стану. 
Матеріалами справи встановлено, зокрема, з наказу УСБУ в Одеській області, позивач звільнений з військової служби саме через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено ч.20 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. 
Враховуючи вищевикладені правові норми діючого законодавства, ОСОБА_1 має право на виплату йому відповідних коштів за період з 31 серпня 2007 року по 31 липня 2025 року, тобто за 17 повних календарних років, що не заперечується відповідачем.
Разом з тим спірним питанням у даній справі є розмір вищезазначеної грошової допомоги при звільненні.
Граничні розміри премій військовослужбовцям визначаються Головою СБ України в залежності від займаної посади та напряму діяльності відповідних підрозділів системи СБ України, в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення у кошторисі СБ України на відповідний бюджетний рік (п.3 глави 13 розділу III Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України №515/ДСК-2018 р. (далі – Наказ 515/ДСК-2018)).
Колегія суддів зазначає, що Наказом №5/ДСК, Головою СБ України в 2023 році визначено граничні розміри надбавки за особливості проходження служби та премії.
Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що з аналізу положень Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затверджену Наказом №5/ДСК вбачається, що саме Головою СБ України встановлюється граничний розмір надбавки за особливості проходження служби та премії, які залежать від наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі СБ України.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 березня 2024 року у справі №380/19324/23, яка була залишена без змін постановою Великої Палати Верховного суду від 23 травня 2024 року.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо розрахунку одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 помилково використав данні виданої відповідачем довідки про його грошове забезпечення виплачене за липень 2025 року (останній місяць служби), яке складало 85 032,50 грн, замість грошового забезпечення ОСОБА_1 розрахованого на день звільнення з військової служби, яке складало 69 435,40 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач помилково включив до цієї суми премію за період з 01 липня 2025 року до 30 липня 2025 року в розмірі 784% посадового окладу (50 302,45 грн) та з 31 липня 2025 року в розмірі 543% посадового окладу (1 161,32 грн), замість премії в розмірі 543% посадового окладу (36 000,90 грн), розрахованої на день звільнення, що є порушенням п.4 глави 1 розділу V Наказу 515/ДСК-2018.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби ОСОБА_1 : 69 435,40 грн *50%*17 = 59 0200,90 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III (далі – Закон №2050-ІІІ)встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Щодо суми індексації грошових доходів громадян, то внесення вказаних сум в доходи, які підлягають компенсації були внесені Законом №1214-ІХ від 04 лютого 2021 року.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Пункти 1,2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-III, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Колегія суддів зазначає, що право на отримання компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є соціальним правом громадянина, тобто правом, яке закріплено у в законодавстві і перебуває під захистом держави.
Проте до системи гарантій соціальних прав є, зокрема, визначення процедури їх реалізації.
Згідно ст.ст. 3, 4, 5 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
Статтею 7 Закону №2050-III, п.8 Порядку №159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Колегія суддів зазначає, що аналіз ст.ст. 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Крім того, відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні ст. 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Зазначену норму варто трактувати у її системному зв`язку з нормами ст.ст. 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20.
Таким чином, компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості.
Невиплата такої компенсації є порушенням прав особи та саме з цього часу виникає право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення є передчасними.
Щодо посилань апеляційної скарги УСБУ в Одеській області про правомірне не включення індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
З приводу не включення відповідачем до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Так, статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII), згідно зі ст.1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.
Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Статтею 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, саме тому і повинна включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі №638/5794/17, від 27 грудня 2019 року в справі №643/11749/17.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що одноразова грошова допомога при звільненні має бути розрахована відповідачем з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Служби безпеки України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.