Справа № 486/1153/24
Провадження № 2-др/486/3/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)
21 квітня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №486/1153/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
20.03.2026 представник ТОВ «Верра Фінанс» Зімірьова О.О. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №486/1153/24 за позовом ТОВ «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Південноукраїнським міським судом Миколаївської області від 16.03.2026, справа № 495/10405/21 позов ТОВ «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. За цим позовом було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верра Фінанс» заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №97647184000 від 13.05.2021 в розмірі 68533,41 грн. та суму судового збору в розмірі 3028,00 грн. Зазначає, що 29.10.2025 до суду була надіслана заява про збільшення суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, що складаються з суми судового збору та суми витрат на надання правової допомоги. Додає, що представництво інтересів позивача по справі здійснюється адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.02.2024. Також, 19.03.2026 адвокатом було виставлено рахунок ТОВ «Верра Фінанс» №23, цього ж дня був підписаний акт №23 про надання юридичних послуг. Однак судом під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, просила розгляд заяви проводити без участі їх представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що заочним рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.03.2026 позов ТОВ «Верра Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалено стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «Верра Фінанс» заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №97647184000 від 13.05.2021 в розмірі 68533,41 грн., з яких: 44213,65 грн. заборгованість за основним боргом; 24219,76 грн. заборгованість за відсотками; 100,00 грн. заборгованість за комісією, та 3028,00 грн. судового збору.
Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не вирішено.
Представник позивача реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням ст. 43, 62, 62, 133, 137, 141, 270 ЦПК України подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Види судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Судом встановлено, що 01.02.2024 між адвокатом Зімірьовою О.О. та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір №02/24 про надання правничої допомоги.
Відповідно до п.1.1 Договору адвокат приймає завдання-доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. 
Пунктом п.3.1 Договору визначено, що вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення та надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок.
На підтвердження наданих послуг адвокатом Зімірьовою О.О. долучено: ордер про надання правничої допомоги серії ВН №1601353 від 01.07.2024, договір №02/24 про надання правової допомоги від 01.02.2024; акт №23 про надання юридичних послуг від 19.03.2026; рахунок на оплату №23 від 19.03.2026.
Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який однак повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
При цьому, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Суд погоджується з доводами представниці ТОВ «Верра фінанс» адвоката Зімірьової О.О. про те, що долучені до матеріалів заяви докази підтверджують надання адвокатом правової допомоги позивачу ТОВ «Верра фінанс» при розгляді справи №486/1153/24.
Відтак суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. є співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Предмет спору в даній справі є складним, потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, діючого законодавства та судової практики, а обсяг і складність складених процесуальних документів є значними.
Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, відсутність зі сторони відповідача клопотання про зменшення суми судових витрат, дійшов переконання, що заявлені представницею ТОВ «Верра Фінанс» до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому є обґрунтованими.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Верра Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №486/1153/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (код ЄДРПОУ 42633165, юридична адреса: 65012, м.Одеса, вул.Гімназична, буд.11), витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя           О.О. Волощук