Справа № 454/4430/25 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О. А. 
Провадження № 33/811/297/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка Романа Андрійовича на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Семенюка Р.А.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 09 листопада 2025 року о 09.34 год. в м.Великі Мости по вул.Парковій Шептицького району, в порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Шкода Октавія» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». 
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Семенюк Р.А. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною у зв`язку із неповнотою дослідження суддею матеріалів справи. Звертає увагу на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння останнього проводився із застосуванням газоаналізатора Алкотест 7820, однак, до протоколу долучено роздруківку із приладу Драгер Алкотест 6820, що є різними приладами. Вважає, що зазначений протокол не можна вважати допустимим доказом. Зазначає, що відеозапис події не повний, відтак проведений з порушенням Інструкції. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази зупинки транспортного засобу та керування таким саме ОСОБА_1 . 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що постанова судом не проголошувалася, захисник таку отримав 13 лютого 2026 року; скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка Р.А. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 507806 від 9 листопада 2025 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; роздруківкою алкотестера «Драгер», результат якого - 2,28‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; відеозаписом події, та іншими матеріалами справи, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №507806 від 9 листопада 2025 року  складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1   були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому.  
Що стосується покликань адвоката Семенюка Р.А. про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора Алкотест 7820, а з долученої роздруківки вбачається, що огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора Алкотест 6820, то такі апеляційний суд вважає опискою, і підстав піддавати будь-яким сумнівам оформлення матеріалів немає.
Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.  Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд не бере до уваги твердження адвоката Семенюка Р.А. в частині недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Семенюку С.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2026 року. 
Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Семенюка С.М. – залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 26 січня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.