ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.04.2026	Справа № 910/13834/25	

За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Стоун Сек`юріті»	
до	Антимонопольного комітету України	
про	визнання недійсними та скасування рішення	
Суддя Босий В.П.
секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:	не з`явився;	
від відповідача:	Іздебська У.І.	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Стоун Сек`юріті» (далі - ТОВ «Блек Стоун Сек`юріті») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет/АМК/Відділення) про визнання недійсними та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/185-р/к від 11.09.2025 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.
17.12.2025 до Господарського суду міста Києва від Комітету надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі стверджуючи про відсутність в діях Комітету порушень норм діючого законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.
В судовому засіданні 11.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про місце, дату і час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Представник відповідача в судове засідання з`явилась, надала пояснення по суті спору, проти позову заперечила та просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В судовому засіданні 01.04.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №501/60/203-рп/к.24 прийнято рішення №60/185-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - «Рішення»), яким визнано, що, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Стоун Сек`юріті» вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі «ДК 021:2015 79710000-4 Охоронні послуги (Послуги з охорони об`єктів Украероруху)», яка проводилась державним підприємством обслуговування повітряного руху України, ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-2023-08-04-003144-а.
За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Стоун Сек`юріті» накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. (п. 2 резолютивної частини Рішення). 
Обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зводяться до того, що спірне рішення є незаконним, необґрунтованим, а висновки, які містяться в рішенні здійснено внаслідок неповного з`ясування обставин справи, а обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, не доведені.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Комітет зазначав, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах своїх повноважень, а також у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у Рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими; Комітетом надано належну оцінку обставинам справи та прийнято законне та обґрунтоване рішення про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача як порушника до визначеної Законом відповідальності.
Комітетом, з метою виконання завдань, встановлених Законом України «Про Антимонопольний комітет України», здійснювався державний контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та контроль щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель.
ТОВ «Мегазахист плюс» та ТОВ «Блек стоун сек`юріті» брали участь у тендерній процедурі закупівлі «ДК 021:2015 79710000-4 Охоронні послуги (Послуги з охорони об`єктів Украероруху)», яка проводилась державним підприємством обслуговування повітряного руху України, за допомогою електронної системи «Prozorro», ідентифікатор в системі UA-2023-08-04-003144-а.
Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 24.10.2023 №60/203-рп/к розпочато розгляд справи №501/60/203-рп/к.24 за ознаками вчинення ТОВ «Національна охорона» (нова назва - ТОВ «Блек стоун сек`юріті») та ТОВ «Мегазахист плюс» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.
За результатами розгляду справи №501/60/203-рп/к.24 дії ТОВ «Мегазахист плюс» та ТОВ «Блек стоун сек`юріті» визнано антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у Процедурі закупівлі, що є порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210.
Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 №3659-ХІІ (далі по тексту - Закон №3659-ХІІ) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:
1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;
2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;
3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;
4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;
5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель;
6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції (стаття 3 Закону №3659-ХІІ). 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 вказаного Закону у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.
З матеріалів даної справи вбачається, що Комітетом, встановлено використання відповідачами у антимонопольній справі однієї і тієї ж ІР-адреси для входу в аукціон, з якої ТОВ «Блек стоун сек`юріті» подавало свою тендерну пропозицію для участі у процедурі закупівлі, використанням однієї і тієї ж IP-адреси під час подання фінансової звітності, зокрема в одні і ті ж дні та у близькі проміжки часу, використанням одних і тих же IP-адрес для керування банківськими рахунками, використанням ТОВ «Мегазахист плюс» ІР-адреси для подання тендерної пропозиції для участі у процедурі закупівлі, що належить особі, яка пов`язана родинними зв`язками з особою, уповноваженою розпоряджатися банківським рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті», використанням однієї і тієї ж ІР-адреси для входу до своїх електронних поштових скриньок під час здійснення господарської діяльності у період проведення процедури закупівлі, уповноваження керівника і засновника ТОВ «Мегазахист плюс» розпоряджатися банківським рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті», уповноваження однієї особи на розпорядження банківськими рахунками ТОВ «Блек стоун сек`юріті» та ТОВ «Мегазахист плюс», неподання ТОВ «Мегазахист плюс» повного пакету документів, що вимагались замовником у процедурі закупівлі.
Отже, Відділенням на підставі інформації, наданої державним підприємством «Прозорро» листом від 28.03.2024 №206/01/639/04 (вх. № 60-01/1207 від 29.03.2024), встановлено, що учасники для входу в електронний аукціон використовували одну і ту ж IP-адресу 176.36.241.132 (IP-адреса-1) та свої тендерні пропозиції подавали з авторизованого електронного майданчика Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКУПІВЛІ. ПРО».
За результатами аналізу інформації, наданої ТОВ «ЗАКУПІВЛІ.ПРО» листом від 15.04.2024 № 15/04/ZK-1618 (вх. № 60-01/1469 від 16.04.2024), Відділенням встановлено, що безпосередньо під час подання тендерних пропозицій ТОВ «Блек стоун сек`юріті» використовувало IP-адресу-1, тоді як ТОВ «Мегазахист плюс» - IP-адресу НОМЕР_4 (IP-адреса-2).
Такі обставини не є взаємовиключними та не свідчать про суперечність у Рішенні, оскільки Відділенням досліджувався не лише факт використання IP-адрес під час подання тендерних пропозицій, але й сукупність дій Відповідачів у межах процедури закупівлі, включно з входом до електронної системи, авторизацією на електронному майданчику та здійсненням інших дій у близькі проміжки часу.
Так, Відділенням встановлено, що IP-адреса-1 у період проведення процедури закупівлі надавалася ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Холдинг «Група компаній «Атлант» за договором від 23.01.2017 №170154, за адресою: м. Київ, вул. Іскрівська, буд. 3 (лист від 30.04.2024 № 07/01-3004/2024 (вх. № 60-01/1073кі від 07.05.2024).
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТОВ «Холдинг «Група компаній «Атлант» у період проведення процедури закупівлі була ОСОБА_5, яка перебуває у родинних зв`язках з ОСОБА_1 , є його матір`ю відповідно до відомостей, які містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, згідно актового запису про народження від 17.03.1995 №32.
Разом з тим, відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 08.05.2024 №20.1.0.0.0/7-240501/6257 (вх. № 60-01/1100кі), ОСОБА_1 у період проведення процедури закупівлі був відповідальною особою, яка мала право розпоряджатися рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті» в тому числі у період проведення процедури закупівлі.
Таким чином, IP-адреса 176.36.241.132, з якої здійснювався вхід до електронного аукціону та подання тендерної пропозиції одним із учасників, належала третій особі, керівник та бенефіціарний власник якої пов`язаний родинними зв`язками з особою, уповноваженою на розпорядження банківськими рахунками іншого учасника.
У сукупності з використанням одного електронного майданчика, близьких у часі дій у межах процедури закупівлі, а також встановлених зв`язків між особами, зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність умов для обміну інформацією між учасниками та можливість координації їх дій під час участі у процедурі закупівлі.
За інформацією, наданою Головним управлінням ДПС у м. Києві листом від 02.04.2024 №8804/5/26-15-12-07-03 (вх. № 60-01/781кі від 08.04.2024), Відділенням встановлено, що протягом III та IV кварталів 2023 року, зокрема у період проведення процедури закупівлі, ТОВ «Блек стоун сек`юріті» та ТОВ «Мегазахист плюс» подавали фінансову звітність до органів ДПС з однієї і тієї ж IP-адреси НОМЕР_1 (IP-адреса-3), у тому числі в одні й ті ж дні та у близькі проміжки часу.
Відповідно до даних RIPE Database, послуги з доступу до мережі інтернет за зазначеною IP-адресою не надаються на території України жодним провайдером, оскільки відповідний блок адрес IPv4 не адмініструється RIPE NCC, що свідчить про використання спеціалізованих технічних засобів доступу до мережі Інтернет, а не стандартного підключення, характерного для пересічної господарської діяльності.
Твердження позивача про те, що провайдер міг перебувати за межами України, не спростовує встановленого факту синхронного використання однієї і тієї ж IP-адреси двома різними суб`єктами господарювання для виконання податкових обов`язків протягом тривалого часу. Навпаки, за наявності різного місцезнаходження учасників у різних районах м. Києва (що підтверджується відомостями ЄДР), така поведінка є нетиповою та об`єктивно вказує на наявність спільної інфраструктури або узгодженого способу доступу до електронних сервісів.
Крім того, згідно з інформацією, наданою АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» листом від 30.04.2024 №19.3-02/217 (вх. № 60-01/1047кі від 03.05.2024), у період проведення процедури закупівлі ТОВ «Блек стоун сек`юріті» та ТОВ «Мегазахист плюс» використовували однакові IP-адреси - IP-адресу-3, IP-адресу НОМЕР_2 (IP-адреса-4) та IP-адресу НОМЕР_3 (IP-адреса-5) - для користування послугою «Internet-banking» з метою керування власними банківськими рахунками.
Відповідно до даних RIPE Database, зазначені IP-адреси також не надаються жодним провайдером на території України, що свідчить про системне використання одних і тих самих технічних каналів доступу до банківських сервісів обома учасниками.
В той же час, позивачем не доведено, що подання фінансової звітності та керування банківськими рахунками обох учасників фактично здійснювалося одним і тим самим суб`єктом, на однакових договірних умовах та в однаковому обсязі, а також що така практика є типовою та загальноприйнятою.
Натомість встановлена Відділенням сукупність обставин - використання кількох однакових IP-адрес, синхронність дій у часі, тривалість такої поведінки, а також різне місцезнаходження учасників - свідчить не про випадковість або технічну необхідність, а про наявність умов для постійного обміну інформацією та координації дій між ними.
Таким чином, використання ТОВ «Блек стоун сек`юріті» та ТОВ «Мегазахист плюс» одних і тих самих IP-адрес для подання фінансової звітності та користування послугою «Internet-banking» у період підготовки та участі у процедурі закупівлі наводять на висновки про узгодженість поведінки.
Відділенням за результатами аналізу інформації, наданої ТОВ «ЗАКУПІВЛІ.ПРО» листом № 60-01/1469, встановлено, що ТОВ «Мегазахист плюс» подавало свою тендерну пропозицію для участі у процедурі закупівлі з IP-адреси НОМЕР_4 (IP-адреса-2). 
Відповідно до даних RIPE Database, послуги доступу до мережі Інтернет за зазначеною IP-адресою надавались ТОВ «ЛАНЕТ МСБ». У свою чергу, ТОВ «ЛАНЕТ МСБ» листом від 21.05.2024 № 4/02-2105/2024 (вх. № 60-01/1292кі від 28.05.2024) повідомило, що IP-адреса-2 у період проведення процедури закупівлі використовувалася для надання послуг доступу до мережі Інтернет ФОП Бондар Х.В. на підставі договору від 30.06.2023 №230649, за адресою: м. Київ, вул. Івана Світличного, буд. 6 .
Разом з тим, серед відповідальних осіб, які мали право розпоряджатися банківським рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті» у період з 01.07.2023 по 31.12.2023, у тому числі у період проведення процедури закупівлі, був ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Бондар Христина Василівна та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, тобто пов`язані родинними зв`язками (актовий запис про шлюб від 18.04.2018).
Таким чином, ТОВ «Мегазахист плюс» подавало тендерну пропозицію з IP-адреси, що належить особі, пов`язаній родинними зв`язками з особою, уповноваженою на розпорядження банківськими рахунками іншого учасника - ТОВ «Блек стоун сек`юріті».
Використання для подання тендерної пропозиції IP-адреси, що перебуває у користуванні близького родича особи, яка одночасно має доступ до фінансових інструментів іншого учасника процедури закупівлі, за відсутності будь-яких альтернативних пояснень з боку позивача щодо підстав такого використання, є нетиповою поведінкою для незалежних суб`єктів господарювання та об`єктивно свідчить про наявність між ними тісного зв`язку.
Отже, встановлений Відділенням факт використання ТОВ «Мегазахист плюс» IP-адреси, що належить особі, пов`язаній родинними зв`язками з особою, уповноваженою розпоряджатися банківськими рахунками іншого відповідача, у сукупності з іншими дослідженими обставинами, обґрунтовано свідчить про наявність умов для обміну інформацією між відповідачами під час підготовки та подання тендерних пропозицій.
Відповідно до інформації, наданої ГУ ДПС у м. Києві листом № 60-01/781кі, Відділенням встановлено, що у період з 01.07.2023 по 31.12.2023, у тому числі під час проведення процедури закупівлі, відповідачі подавали фінансову звітність з різних електронних поштових скриньок, а саме: ТОВ «Блек стоун сек`юріті» - з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2, ТОВ «Мегазахист плюс» - з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1.
Водночас, ТОВ «УКРНЕТ» листом від 23.06.2025 №438/01/01-08 (вх. № 60-01/1689кі від
26.06.2025) підтвердило, що вхід до електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом ІІІ та IV кварталів 2023 року здійснювався з IP-адреси 3. Аналогічно, ТОВ «МЕТА ЮЕЙ» листом від 01.07.2025 №01/07-1 (вх. №60-01/3836 від 02.07.2025) повідомило, що вхід до електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 у той самий період також здійснювався з тієї ж IP-адреси 3. 
Таким чином, Відділенням встановлено, що учасники здійснювали вхід до своїх електронних поштових скриньок з однієї і тієї ж IP-адреси, у ті самі календарні дні та у близькі проміжки часу.
Крім того, ця ж IP-адреса використовувалася учасниками для синхронного керування банківськими рахунками, що у сукупності з іншими встановленими обставинами (використання спільних IP-адрес під час подання звітності, користування системами електронного банкінгу, входу до електронних поштових скриньок) свідчить про узгоджене ведення господарської діяльності.
Вказане свідчить про фактичну можливість та умови для обміну інформацією і координації дій, які підтверджуються використанням спільної технічної інфраструктури. 
Доведення антиконкурентних узгоджених дій не потребує обов`язкового встановлення фактів прямого обміну інформацією або безпосередніх домовленостей між суб`єктами господарювання. Такі дії можуть бути підтверджені сукупністю взаємопов`язаних непрямих доказів, які в своїй сукупності виключають випадковий характер поведінки учасників. До таких доказів, зокрема, належать систематичний збіг технічних параметрів доступу до електронних сервісів (IP-адрес), синхронність вчинення дій у часі, а також використання однакових або взаємопов`язаних каналів доступу до електронних інформаційних систем. 
Наявність зазначених обставин у комплексі свідчить про створення умов для обміну інформацією та узгодження поведінки учасників торгів, навіть за відсутності прямих доказів їх листування чи формалізованих домовленостей.
Отже, встановлений Відділенням факт використання відповідачами однієї IP-адреси для входу до електронних поштових скриньок у період підготовки та участі у процедурі закупівлі обґрунтовано розцінений як доказ наявності можливості для обміну інформацією та координації поведінки.
Згідно з листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №60-01/1100кі, ОСОБА_3 була включена до переліку осіб, уповноважених на розпорядження рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті» протягом періоду з 01.07.2023 по 31.12.2023, включно з періодом проведення процедури закупівлі.
Відповідно до інформації, що міститься в ЄДР у період проведення процедури закупівлі, засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТОВ «Мегазахист плюс» була ОСОБА_3 .
Отже, засновник, єдиний кінцевий бенефіціарний власник та керівник ТОВ «Мегазахист плюс» була уповноваженою особою на розпорядження банківськими рахунками ТОВ «Блек стоун сек`юріті», що дає підстави для висновку про потенційний антиконкурентний зв`язок між учасниками, про єдність економічних інтересів учасників та усунення конкуренції між ними, зокрема під час проведення процедури закупівлі.
Відповідно до наданої інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом №60-01/1100кі, у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 уповноваженою особою на розпорядження рахунком ТОВ «Блек стоун сек`юріті» була ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ).
АТ «ПУМБ» Листом №60-01/1047кі підтвердив, що у той же період уповноваженою особою на отримання послуг банку від імені ТОВ «Мегазахист плюс» також була ОСОБА_4 на підставі довіреності від 16.11.2018.
Таким чином, одна і та ж особа мала право розпоряджатися банківськими рахунками обох компаній одночасно, включно з періодом проведення відповідної процедури закупівлі.
В умовах справжньої конкуренції суб`єкти господарювання, які позиціонують себе як конкуренти один щодо одного, будуть уникати ситуацій щодо залучення однієї особи на розпорядження банківськими рахунками, оскільки особа, що володіє інформацією щодо руху банківських коштів за матеріальні або інші вигоди може вдатися до збирання інформації, у тому числі комерційної таємниці, розголошення якої завдасть шкоди суб`єкту господарювання або надасть неправомірних переваг у конкуренції суб`єкту господарювання, в інтересах якого ця інформація збиралась.
Наведені обставини підтверджують існування взаємозв`язку між ТОВ «Блек стоун сек`юріті» та ТОВ «Мегазахист плюс», що може свідчити про єдність економічних інтересів та потенційне усунення конкуренції між зазначеними суб`єктами господарювання під час проведення процедури закупівлі.
Відділення встановило, що ТОВ «Мегазахист плюс» під час участі в тендері не виконало вимоги тендерної документації щодо подання повного пакету документів, що підтверджено Протоколом № 9.
Ці факти обґрунтовано дають підстави для висновку про формальну участь ТОВ «Мегазахист плюс» у процедурі закупівлі та її «технічний» характер, спрямований на забезпечення перемоги ТОВ «Блек стоун сек`юріті».
Факт неподання повного пакету документів та відхилення цього учасника після аукціону свідчить про відсутність реальної конкуренції і є одним із ключових критеріїв визначення «технічного учасника».
Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі, відповідно, недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.
Таким чином, не можуть слугувати спростуванням відповідної кваліфікації недосягнення цілі позивачем та іншими учасниками в частині отримання перемоги.
Одночасно, встановлення належним чином співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників торгів, які насправді мали місце з урахуванням ряду інших беззаперечних обставин погодженості своїх дій, слугує належним обґрунтуванням вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210.
Таким чином, встановлені Комітетом в антимонопольній справі обставини у своїй сукупності свідчать, що учасники узгоджено здійснювали підготовку до участі у процедурі закупівлі.
Частиною 2 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію. 
Згідно з пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання. Узгодженими діями є також створення суб`єкта господарювання, об`єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, що створили зазначений суб`єкт господарювання, об`єднання, або між ними та новоствореним суб`єктом господарювання, або вступ до такого об`єднання, крім випадків, передбачених Законом України «Про медіа».
Тобто, як антиконкурентні узгоджені дії учасників торгів (не менше двох) можуть розглядатися дії та/або бездіяльність таких учасників, які прямо чи опосередковано свідчать про відмову таких учасників від самостійної участі в торгах та самостійного прийняття рішень щодо формування та зміни конкурсних (тендерних) пропозицій, у тому числі шляхом координації поведінки таких суб`єктів як на стадії підготовки пропозицій (узгодження цін та інших умов, спільна підготовка документів), так і на стадії безпосереднього проведення торгів. 
Крім того, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію. Негативним наслідком є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).
Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією; встановлені АМК обставини виключають таку змагальність, що свідчить про узгоджену поведінку позивача, яка й призвела до спотворення результатів торгів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №924/978/17, від 11.09.2018 у справі №916/505/17, від 20.11.2018 у справі №910/22523/17.
При цьому, згідно з пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.
Таким чином, для визначення Комітетом порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки конкурсних пропозицій, що, у свою чергу, призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця аукціону.
Крім того, суд зазначає, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить обов`язкової вимоги щодо встановлення Комітетом ознак порушення у вигляді дослідження цін, що пропонуються учасниками торгів/аукціону при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.
Між тим, суд зазначає, що процедури закупівлі/торги передбачають здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця, тобто змагальність учасників процедур закупівель ґрунтується на тому, що кожен з них, не будучи обізнаним щодо змісту та ціни пропозицій інших учасників, пропонує кращі умови за найнижчими цінами.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції», при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції», особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, знімати копії (фотокопії) з матеріалів справи та робити виписки (крім інформації з обмеженим доступом та інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи) - після одержання копії подання з попередніми висновками у справі (витягу з подання, що не містить інформації з обмеженим доступом та інформації, визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України у порядку, визначеному законом; користуватися послугами перекладача; інші права, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції.
Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.
Статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення.
Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року №169- р) затверджено Порядок розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно п. 1 розділу VIІІ Порядку розгляду заяв і справ, у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення, обґрунтування розміру штрафу та спростування заперечень, наданих особами, які беруть участь у справі, до подання з попередніми висновками у справі (у разі їх наявності).
Відтак, законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку доказів, які повинні бути зібрані органами Комітету під час розслідування справи про антиконкурентні узгоджені дії на торгах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №910/12487/19.
Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону №2210 змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №924/381/17, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 18.10.2018 у справі №916/3214/17, від 18.12.2018 у справі №922/5617/15, від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 11.06.2020 у справі №910/10212/19, від 22.10.2019 у справі №910/2988/18, від 05.08.2018 у справі №922/2513/18, від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 02.07.2020 у справі №927/741/19.
Крім того, відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №910/13306/18 господарські суди у розгляді справ про оскарження рішення Антимонопольного комітету України мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України правових норм у розгляді антимонопольної справи, повноту з`ясування обставин, які мають значення для справи; доведення АМК обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідність висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи. Водночас суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції та самостійно встановлювати, зокрема, обставини інкримінованого порушення, збирати докази, що відноситься до дискреційних повноважень органів Антимонопольного комітету України під час розгляду антимонопольної справи.
При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що Закон №2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Близький за змістом висновок викладений Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 13.08.2019 у справі №916/2670/18, від 05.08.2019 у справі №922/2513/18, в ухвалі Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №923/330/19.
Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 про те, що: «Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду».
Законодавство України не забороняє суб`єктам господарювання, що приймають участь в одній процедурі закупівлі мати господарські договірні відносини між собою, зокрема укладати договори одне з одним, проте наявність економічних відносин між Учасниками в період до та під час проведення Процедур закупівель свідчить про наявність фінансової підтримки одне одного та заінтересованості в здійсненні підприємницької діяльності на одному ринку конкурентом.
З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що відповідачі в антимонопольній справі під час підготовки пропозицій для участі у Торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».
Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, відповідачі в антимонопольній справі тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених Торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».
Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що Комітет в оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованих висновків, що, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек стоун сек`юріті» вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі «ДК 021:2015 79710000-4 Охоронні послуги (Послуги з охорони об`єктів Украероруху)», яка проводилась державним підприємством обслуговування повітряного руху України, ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-2023-08-04-003144-а.
Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції», Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.
Суд зазначає, що при розгляді антимонопольної справи Комітетом повністю з`ясовано та доведено належними доказами обставини, які мають значення для справи, висновки у повній мірі відповідають обставинам справи, ним не було порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За таких обставин, викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та у задоволенні позову слід відмовити з викладених обставин.
Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Стоун Сек`юріті» відмовити повністю.
2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.04.2026.

Суддя В.П. Босий