ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/25582/25
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,
секретар судового засідання Мельниченко В.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Шевчук О.В.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Федорчук Г.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської митниці від 14.10.2025 №370-о про припинення служби в митних органах та звільнення;

Ухвалою суду від 11.11.2025 року позовну прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для надання сторонам строку для подання відповідно відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
Підготовче судове засідання у справі, призначене на 24.12.2025 року, не відбулося.
Ухвалою суду від 28.01.2026 року закрито підготовче судове засідання у справі і справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року в судовому засіданні оголошено перерву по причині залучення до справі в якості Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 03.03.2026 року задоволено клопотання Третьої особи про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 11.03.2026 року в судовому засіданні на стадії дослідження письмових доказів оголошено перерву.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року задоволено клопотання Третьої особи про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року в судовому засіданні на стадії дослідження письмових доказів оголошено перерву по причині необхідності допиту по справі в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалами суду від 19.03.2026 року та від 23.03.2026 року задоволено клопотання Третьої особи та свідка ОСОБА_3 про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалами суду від 26.03.2026 року в судовому засіданні оголошено про закінчення з`ясування обставин у справі та їх перевірку письмовими доказами та про перехід до судових дебатів.
Після виступу сторін в судових дебатах судом ухвалено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та про дату його проголошення.

В судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивач з 02.12.1994 року по день звільнення проходила службу в органах державної митної служби. На день звільнення перебувала на посаді головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці та згідно оскаржуваного наказу звільнена з даної посади та з органів митної служби.
Позивач та її представник вважають, що при звільненні Позивача у зв`язку із скороченням посади не було враховано наявність у Позивача переважного права на залишення на службі по причині її фахового рівня, самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини, віднесення за станом здоров`я до 3 групи інвалідності, статус особи потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, роботу в митних органах більше 30 років та наявність вищої освіти за спеціальністю "образотворче і декоративно прикладене мистецтво". При звільненні зі служби Відповідачем не були запропоновані Позивачу всі вакантні посади, а посади, які були запропоновані, передбачали роботи на відстані більше ніж 50 км від місця проживання Позивача. 
Оскаржуваний наказ вважають протиправним, так як Позивач відноситься до осіб з інвалідністю третьої групи, а тому відповідно до вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" не підлягала такому звільненню. Позивач є членом профспілки, а тому для її звільнення потрібна була згода профспілкового органу.

В судовому засіданні представник Відповідача, Житомирської митниці, проти задоволення позову заперечила і пояснила, що Позивач дійсно з 1994 року проходила службу на різних посадах в органах митної служби. З липня 2023 року Позивач перебувала на посаді головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці, а з 07.07.2025 року з Позивачем строком по 31.07.2026 року був укладений контракт про проходження служби на вказаній посаді.
Як зазначила представник Відповідача, з 01.09.2025 року був введений в дію Перелік змін до штатного розпису Житомирської митниці на 2025 рік. Вказані зміни, окрім іншого, передбачали скорочення з трьох до однієї посад головних державних інспекторів митного поста "Овруч". Станом на 01.09.2025 року на вказаних посадах перебували Позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . ОСОБА_5 погодився на запропоновану йому посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Коростень" і наказом від 09.09.2025 року був переведений на вказану посаду. При скороченні вказаної посади було враховано переважне право на залишення на роботі ОСОБА_2 як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці та її статус особи з інвалідністю 2 групи.
Згідно пояснень представника Відповідача Позивач 02.09.2025 року була попереджена про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади та запропоновано всі наявні вакантні посади рівнозначні її класифікаційному коду (2-VІІІ-2). Позивач після ознайомлення власноруч написала, що із запропонованими посадами не згодна. 29.09.2025 року Позивачу повторно було запропоновано наявні в Житомирській митниці вакантні посади. 14.10.2025 року Позивачу втретє було запропоновано наявні в Житомирській митниці вакантні посади. Від запропонованих посад Позивач відмовилася. Своїми листами від 02.09.2025 року та від 03.10.2025 року Позивач підтвердила свою відмову від переведення на запропоновані вакантні посади. Відмова від запропонованих посад стала підставою для звільнення Позивача з посади та сі служби в митних органах. 

В судовому засіданні ОСОБА_2 , Третя особа по справі, та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили і пояснили, що станом на 01.09.2025 року на митному посту "Овруч" Житомирської митниці були наявні три посади головних державних інспекторів, які займали Позивач, Третя особа та ОСОБА_5 . Внесеними змінами до штатного розпису Житомирської митниці з трьох вказаних посад було скорочено до однієї. Третій особі відомо, що ОСОБА_5 погодився на запропоновану йому певну посаду на митному посту "Коростень" і був переведений на таку посаду.
ОСОБА_2 та її представник вважають правомірним рішення Житомирської митниці щодо переважного права саме ОСОБА_2 на залишення на посаді в результаті змін до штатного розпису Житомирської митниці.

Заслухавши доводи Позивача, її представника, представника Відповідача, пояснення Третьої особи та її представника, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, порядку та підстав звільнення громадян з державної служби регулюються правовими нормами Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII ( надалі - Закон № 889-VIII) , що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 02.12.1994 року перебувала на державній службі в органах Державної митної служби України.
31.07.2023 року згідно наказу Відповідача №179-о Позивач була переведена на посаду головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці, а з 07.07.2025 року з Позивачем строком по 31.07.2026 року був укладений контракт про проходження служби на вказаній посаді.
Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні копіями трудової книжки Позивача, наказу №179-о від 31.07.2023 року, контракту №146 від 07.07.2025 року (а.с.16-17, 68-71, 78 т.1).
Як зазначено в дослідженому судом контракті про проходження Позивачем служби на посаді головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці, такий контракт укладено на термін до 31.07.2026 року, а його (контракту) пункт 24 передбачав підстави припинення його дії, в тому числі у разі припинення державної служби з підстав. визначених частиною першою статті 83 Закону № 889-VIII (а.с.69 т.1).

Судом встановлено, що 27.08.2025 року Державною митною службою України був затверджений Перелік №1 змін до штатного розпису Житомирської митниці на 2025 рік, а наказом Відповідача №160 від 29.08.2025 року такі зміни до штатного розпису були введені в дію з 01.09.2025 року.
Правомірність внесення таких змін до штатного розпису Житомирської митниці Позивачем не оскаржується і відповідно до вимог статті 9 КАС України не є предметом судового розгляду.
В судовому засіданні в ході дослідження копій вказаного Переліку №1 змін до штатного розпису Житомирської митниці на 2025 рік та наказу Відповідача №160 від 29.08.2025 року встановлено, що вказані зміни, окрім іншого, призвели до скорочення з трьох до однієї посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці за класифікаційним кодом (2-VІІІ-2) (а.с.72-74 т.1).
В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що станом на внесення наказом Відповідача №160 від 29.08.2025 року змін до штатного розпису Житомирської митниці посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці за класифікаційним кодом (2-VІІІ-2) займали: ОСОБА_1 , Позивач по справі, ОСОБА_2 , Третя особа у справі, та ОСОБА_5 .

Відповідно до дослідженого судом наказу Відповідача №332-о від 09.09.2025 року ОСОБА_5 , головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці, з 15.09.2025 року переведено на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Коростень" Житомирської митниці (а.с.80 т.1).

Як зазначено в оскаржуваному наказі Відповідача №370-о від 14.10.20254 року, з Позивачем з 15.10.2025 року припинено службу в митних органах та звільнено з посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців Житомирської митниці.
Відповідно до доводів представника Відповідача, викладених у відзиві на позов, в запереченнях на відповідь на відзив та в поясненнях в судовому засіданні, звільнення Позивача з посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці виключно по причині скорочення з трьох до однієї посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці.

Суд враховує, що Позивач проходила службу в Житомирській митниці, що відноситься до митних органів України, а тому відповідно до вимог статті 3 та статті 91 Закону № 889-VIII є державним службовцем, на якого поширюється дія цього ж Закону у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.

Як зазначено в пункті 1 частини 1 статті 87 цього Закону № 889-VIII, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу є самостійною підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю (частина 3 статті 87 Закону № 889-VIII).
Суд враховує, що алгоритм дій роботодавця щодо порядку вивільнення працівників визначено правовими нормами статті 49-2 КЗпП України.
Так, за приписами вказаної правової норми про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).
Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей, а саме - про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів.

В судовому засіданні встановлено та визнається Позивачем, що 02.09.2025 року у відповідності до вказаних вимог КЗпП України та Закону № 889-VIII Позивач була попереджена про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади внаслідок зміни штатного розпису Житомирської митниці. 
Одночасно вказаним попередженням Позивачу було запропоновано вакантні рівнозначні посади в Житомирській митниці з укладанням контракту про проходження служби в митних органах строком на 3 роки (а.с.81. т.1)
В судовому засіданні встановлено та визнається Позивачем, що 29.09.2025 року в доповнення до попередження про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади внаслідок зміни штатного розпису Житомирської митниці Позивачу з урахуванням кваліфікації та попереднього досвіду роботи було повторно запропоновано вакантні посади в Житомирській митниці, а саме:
- головного державного інспектора відділу аналізу та контролю митної вартості управління контролю та адміністрування митних платежів;
- головного державного інспектора юридичного відділу; 
- головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Житомир-центральний";
- головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста "Житомир-центральний"; 
- головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Коростень" (на період увільнення мобілізованого працівника);
- головного державного інспектора митного поста "Олевськ" (на період увільнення мобілізованого працівника);
- старшого державного інспектора митного поста "Звягель".
В судовому засіданні представник Відповідача та допитана в якості свідка у справі ОСОБА_4 , начальник відділу по роботі з персоналом Житомирської митниці, підтвердили, що Позивачу були запропоновані всі вакантні посади з з урахуванням кваліфікації та попереднього досвіду роботи.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що вона відмовилася від усіх запропонованих їй вакантних посад в Житомирській митниці, які перелічені в попередженні про звільнення від 02.09.2025 року та в листі від 29.09.2025 року. Свою відмову Позивач пояснила тим, що вакантні посади розташовані на відстані більше 50 км від її постійного місця проживання з неповнолітньою дитиною та наявністю у неї переважного права на залишення на роботі на займаній посаді.

Як вже зазначалося судом, за приписами статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Суд враховує, що відповідно до вимог статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, перелічених в статті 42 КЗпП України. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. 

В судовому засіданні представник Відповідача та допитана в якості свідка у справі ОСОБА_4 , начальник відділу по роботі з персоналом Житомирської митниці, підтвердили, що при скороченні посад головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці переважне право на залишення на роботі на вказаній посаді було надано ОСОБА_2 , як працівнику з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
На підтвердження вказаних доводів суду надані копії доповідних записок начальника митного поста "Овруч" Житомирської митниці від 01.09.2025 року, від 12.09.2025 року та від 10.10.2025 року з інформацією щодо результатів роботи особового складу цього митного поста за 2025 рік станом на 10.09.2025 року. Копії вказаних доповідних записок долучено до справи та досліджено судом (а.с.91-95 т.1).
Об`єктивність таких доповідних записок та відображеної в них інформації підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , начальник митного поста "Овруч" Житомирської митниці.

Суд частково погоджується з доводами Позивача та її представника, що відповідно до вимог статті 42 КЗпП України відсутність в сім`ї Позивача інших працівників з самостійним заробітком та її тривалий безперервний стаж роботи в органах митної служби підлягали врахуванню як переваги в залишенні на посаді.
Разом з тим, такі переваги підлягали врахуванню виключно за наявності рівних умов продуктивності праці і кваліфікації.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Позивача та її представника, що відповідно до вимог статті 42 КЗпП України наявність у Позивача на утриманні неповнолітньої дитини є перевагою в залишенні на роботі.
Приписами статті 42 КЗпП України прямо передбачено, що перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та її представника, що відповідно до вимог статті 42 КЗпП України Позивачу залишилося менше чотирьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого вона має право на отримання пенсійних виплат.
Позивач та її представник не врахували що приписами статті 42 КЗпП України прямо передбачено, що перевага в залишенні на роботі надається працівникам, яким залишилося менше трьох, а не чотирьох, років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Більш того, Позивач отримує пенсійні виплати.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Позивача та її представника, що відповідно до вимог статті 42 КЗпП України наявність у Позивача вищої освіти за спеціальністю "образотворче і декоративно прикладене мистецтво" є перевагою в залишенні на роботі.
Вимоги статті 42 КЗпП України не передбачають такої переваги для залишення працівника на роботі.
Одночасно суд враховує, що ОСОБА_2 , якій було надано перевагу в залишенні на посаді, має також вищу економічну освіту. 

Суд вважає безпідставними також доводи Позивача та її представника, що відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" віднесення Позивача до осіб з інвалідністю 3-ї групи виключає її звільнення зі служби.
Позивач та її представник допустили довільне трактування вказаної правової норми і не врахували, що в розумінні вказаної правової норми не допускаються звільнення особи з інвалідністю з роботи та переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди виключно з мотивів інвалідності.
Як вже зазначалося судом, оскаржуване звільнення Позивача зі служби було зумовлено виключно скороченням посади, а не з мотивів інвалідності.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_2 , якій було надано перевагу в залишенні на посаді, відноситься до осіб з інвалідністю 2-ї групи.
Суд також враховує, що Позивач та ОСОБА_2 відносяться до категорії осіб, що потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. 

Суд вважає безпідставними також доводи Позивача та її представника, що Позивач не підлягала звільненню зі служби по причині відсутності попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на розірвання такого трудового договору з ініціативи роботодавця.
Безспірно, приписами статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації, а також припинення трудового договору з домашнім працівником з ініціативи роботодавця відповідно до статті 173-6 цього Кодексу), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Разом з тим, Позивач всупереч вказаним вимогам суду не надала жодних належних та допустимих доказів щодо її належності до відповідної профспілкової організації.
Долучена до позову копія посвідчення про членство Позивача в Спілці ветеранів митної служби України засвідчує лише її приналежність до вказаної громадської організації, а не до профспілкової організації.

Одночасно судом не надається оцінка доводам сторін щодо сімейного статусу Позивача та її відносинам з ОСОБА_7 , який є батьком дитини Позивача та про якого Позивач зазначала у своїх електронних деклараціях як особу, з якою спільно проживає та не перебуває у шлюбі.
В розумінні вимог статті 73 КАС України вказані обставини не є предметом доказування у даній справі, так як не підтверджують заявлені вимоги чи заперечення та не мають значення для розгляду справи та не підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При ухваленні судового рішення, суд враховує приписи статті 2-1 КЗпП України щодо рівності трудових прав громадян України, недопущення дискримінації у сфері праці, прямого або непрямого обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.
Матеріали справи та встановлені в судовому засіданні обставини засвідчують про відсутність будь-якої дискримінації та порушення чи обмеження прав Позивача при її звільненні зі служби в митних органах з посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці у зв`язку із скорочення з трьох до однієї посади головного державного інспектора митного поста "Овруч" Житомирської митниці.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

14.04.26