ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7325/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (суддя 1-ї інстанції Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/7325/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:
21.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №083850024853 від 21.02.2025 про відмову у проведенні ОСОБА_1 нарахування одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на підставі заяви від 29.01.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-І Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позовна заява обґрунтована незгодою з оскарженим рішенням відповідача та висновками про відсутності необхідного у неї страхового стажу, який складає, за висновком пенсійного органу, 2 роки 8 міс 15 днів (робота на посаді вчителя СШ (гімназії) №19), що недостатньо для призначення їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Вважає, що подані відповідачу трудова книжка та довідки спростовують висновки відповідача та підтверджують те, що вона має право на призначення вищезазначеної одноразової грошової допомоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача. Так під час розрахунку пенсії позивача встановлено, що страховий стаж на посадах, що дають право на вислугу років заявниці складає 2 роки 8 місяців 15 днів (довідка Запорізької гімназії №19 від 27.01.2025р. № 16-0130). Згідно наданих документів, встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Запорізькому авіаційному фахового коледжі ім. О.Г. Івченка (довідка від 28.01.2025р. №02-09/51) на посадах методист, завідувач відділення та в ВСП “Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету” на посадах бібліотекар, заступник директора, провідний спеціаліст (довідка від 14.01.2025р. №01-25/02). Зазначені установи та зазначені посади не належать до установ та посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачені переліком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Отже, зазначений період роботи на посадах методист, завідувач відділення та в ВСП “Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету” на посадах бібліотекар, заступник директора, провідного спеціаліста неможливо зарахувати до роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону «Про пенсійне забезпечення». З урахуванням зазначеного, у зв`язку із відсутністю необхідного 30-річного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е”-“ж” статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», підстави для призначення грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням від 06.02.2025 № 083850024853 про призначення пенсії з 01.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Згідно вказаного рішення від 06.02.2025 № 083850024853 повний страховий стаж позивача складає 42 роки 03 місяці 26 днів.
Рішенням від 21.02.2025 №083850024853 про відмову у перерахунку пенсії відмовлено позивачці в перерахунку пенсії за заявою № 1143 від 14.02.2025 із посиланням на те, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV " Прикінцеві положення" Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. До страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах і установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” - “ж” ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та передбачені переліком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909). Під час попереднього розрахунку встановлено, що страховий стаж на посадах, що дають право на вислу років заявниці складає 2 роки 8 місяців 15 днів довідка Запорізької гімназії №19 від 27.01.2025 № 16-0130). Проаналізувавши надані документи встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Запорізькому авіаційному фахового коледжі ім. О.Г. Івченка довідка від 28.01.2025 №02-09/51) на посадах методист, завідувач відділення та в ВСП " Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету" на посадах бібліотекар, заступник директора, провідний спеціаліст (довідка від 14.01.2025 № 01-25/02). Зазначені установи та зазначені посади не належать до установ та посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачені переліком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.01.2025 страховий стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на вислугу років становить 30 років 01 місяць 17 днів, тобто, страховий стаж позивача на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплату грошової допомоги лише за записами трудової книжки становить більше 30 років (30 років 01 місяць 17 днів). Відповідач відмовляючи позивачу у зарахуванні даних періодів роботи до спеціального стажу та розгляді питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача в частині соціального забезпечення. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Так спірним у справі є відсутність у позивачки необхідного 30-річного стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е”-“ж” статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII “Про пенсійне забезпечення”, та наявність підстав для призначення грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 
При цьому відповідач наполягає на тому, що страховий стаж на посадах, що дають право на вислугу років позивачки складає 2 роки 8 місяців 15 днів (довідка Запорізької гімназії №19 від 27.01.2025 № 16-0130)
Спірні правовідносини регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі – Порядок № 1191, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років” від 04.11.1993 № 909 (далі – Постанова № 909, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі – Порядок № 22-1, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з:
1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах;
2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності;
3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначений порядком №1191.
У відповідності до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
До Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, віднесено, зокрема: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до пункту 3 примітки Постанови № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Пунктом 4 примітки Постанови № 909 встановлено, що при призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.
Пунктом 4 Порядку № 1191 встановлено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12).
Згідно п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (1058-15), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.
Згідно пункту 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З матеріалів справи судом встановлено наступне.
Як свідчать встановлені обставини справи, згідно трудової книжки від 09.08.1982 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 :
(…)14.11.1988 – призначена на посаду вчителя російської мови та літератури СШ № 19;
24.10.1993 – звільнена з посади вчителя по переводу до Запорізького торгового коледжу;
25.10.1993 – призначена на посаду бібліотекара Запорізького торгового коледжу по переводу;…
…31.08.2001 – переведена на посаду викладача в Запорізькому торговому коледжі;
17.01.2002 – переведена на посаду заступника директора з виховної роботи Запорізького торгового коледжу;
01.01.2009 – переведена на посаду провідного спеціаліста Запорізького торгового коледжу;
16.01.2009 – звільнена з посади за власним бажанням;
20.01.2009 – прийнята на посаду викладача економічних дисциплін І категорії Запорізького авіаційного коледжу ім. О.Г.Івченка;…
…01.09.2014 – переведена на посаду методиста коледжу;…
…02.09.2019 – переведена на посаду завідувача відділення комп`ютерної інженерії та економіки;(…).
Відповідно до приписів ст. 28 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-ХІІ (далі - Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Враховучи зазначене, є правильними висновки суду першої інстанції, що робота позивача на посадах методиста, завідувача відділення в Запорізькому авіаційному фахового коледжі ім. О.Г. Івченка та в ВСП “Фаховий коледж бізнесу та харчових технологій Запорізького національного університету” на посадах бібліотекар, заступник директора підлягають зарахуванню до страхового стажу на посадах, що дають право на вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ці висновки суду відповідають правовій позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 у справі №300/2555/22, про те, що на спірні правовідносини поширюється також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, якою посади “методиста” та “завідувач відділу (лабораторії, кабінету, частини) з основного напряму діяльності” віднесено до педагогічних посад.
Таким чином є правильними висновки суду, що станом на 01.01.2025 страховий стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на вислугу років становить 30 років 01 місяць 17 днів. 
Враховуючи зазначене, суд правильно виснував, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №083850024853 від 21.02.2025 про відмову у проведенні ОСОБА_1 нарахування одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на підставі заяви від 29.01.2025 є протиправним і підлягає скасуванню.
Що стосується способу захисту прав позивача і висновків суду про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-І Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, колегія суддів зазначає наступне.
Так відповідач у скарзі зазначає, що задоволення позову в цій частині є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.
Велика Палата Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №591/5935/17, розглядаючи спір виходила з того, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
Ця мета зазначена також у статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі №0940/2394/18.
Так відповідачем у цій справі було перевірено подані документи, та прийняте спірне рішення за результатами розгляду поданих документів, а отже суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення позову повністю, що не призвело до втручання у повноваження пенсійного органу.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду відсутні.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року в адміністративній справі №280/7325/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак