РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2026 року 	м. Рівне	Справа №460/7966/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 , Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України 	
 	про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_3 (далі – ВЧ НОМЕР_4 , відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-2), Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України (далі – ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-3), у якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу лікування внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025;
зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу лікування, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025, з урахуванням виплачених сум;
2) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо безпідставного припинення виплати грошового забезпечення в період проходження служби з 01.09.2024 по 08.02.2025 в розмірі 136662,83 грн (129275,65 грн з розрахунку 5 місяців Х 25855,13 грн місячного грошового забезпечення в 2024-2025 р.р. плюс 7387,18 грн з розрахунку 8 днів лютого 25855,13 / 28 Х 8 місячного грошового забезпечення в 2025 році);
зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період проходження служби з 01.09.2024 по 08.02.2025 в розмірі 136662,83 грн (129275,65 грн з розрахунку 5 місяців Х 25855,13 грн місячного грошового забезпечення в 2024-2025 р.р. плюс 7387,18 грн з розрахунку 8 днів лютого 25855,13 / 28 Х 8 місячного грошового забезпечення в 2025 році);
3) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік в розмірі 12067,72 грн (25883,13 / 30 = 861,837 Х 14 днів = 12067,72);
зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік в розмірі 12067,72 грн (25883,13 /3 0 =861,837 Х 14 днів = 12067,72).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 . Звільнений у відставку наказом начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 04.02.2025 №26. Перебуваючи на військовій службі, позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Внаслідок отримання декількох мінно–вибухових травм наприкінці 2023 року позивач в період з 12.01.2024 по 13.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Отже, відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови КМУ № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям» під час дії воєнного стану позивач мав право на отримання збільшеної до 100 000 грн винагороди в розрахунку на місяць пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: у періоди з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025. Також, позивач доводить, що в період проходження військової служби з 01.09.2024 по 08.02.2025 він безпідставно, без наявності розпорядчого документа щодо припинення виплати, не отримав грошового забезпечення в розмірі 136662,83 грн (129275,65 грн з розрахунку 5 місяців х 25855,13 грн місячного грошового забезпечення в 2024-2025 р. плюс 7387,18 грн з розрахунку 8 днів лютого 25855,13 / 28 х 8 місячного грошового забезпечення в 2025 році). Крім того, вказує, що у рік отримання статусу учасника бойових дій (був присвоєний йому в грудні 2023 року), відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він мав право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, а відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі її не надання отримати компенсацію за 2023 рік, тобто отримати грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки в розмірі 12067,72 грн (25883,13 / 30 = 861,837 х 14 днів = 12067,72). Позивач вважає поведінку відповідачів щодо ненарахування та невиплати йому додаткової грошової винагороди за вказані періоди лікування, грошового забезпечення за період з 01.09.2024 по 08.02.2025, а також грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, протиправною бездіяльністю, яка порушує його право на належне грошове забезпечення.
Ухвалою від 09.05.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву, а позивачем - відповіді на відзив. 
Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, вказав, що з аналізу норм постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини. Покликаючись до положень абз. 4 п. 11 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, відповідач-1 зазначив, що позивачу за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 12.01.2024 по 29.01.2024 ВЧ НОМЕР_3 здійснено нарахування та, відповідно, розпорядником бюджетних коштів ВЧ НОМЕР_1 здійснено виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за весь час (період) перебування на лікуванні, на підставі наданих до ВЧ НОМЕР_3 підтверджуючих документів, пропорційно за весь час (період) перебування на лікуванні у сумі 70 645,16 грн. За таких обставин, в цій частині позов є безпідставним.
Щодо періодів з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025 відповідач-1 зазначив, що із наданих до позову медичних документів вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у вказані періоди із діагнозами, які свідчать про наявність у нього захворювання, а не поранення (контузії, травми або каліцтва). Окрім цього, факт перебування на стаціонарному лікуванні позивача у зв`язку із захворюваннями, а не пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) підтверджується Свідоцтвом про хворобу №66 (вих. № 10152 від 31.12.2024) військово-лікарської комісії КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, в якому зазначено діагнози захворювання, які не відносяться до поранення (контузії, травми або каліцтва). Таким чином, у ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_1 відсутні правові підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн пропорційно за весь час (період) перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із його захворюваннями, а не пораненням (контузією, травмою або каліцтвом). 
Що стосується невиплатити позивачу грошового забезпечення за період проходження служби з 01.09.2024 по 08.02.2025, відповідач-1 покликаючись до положень пункту 3 розділу XXVIІ Порядку №260, зазначив, що з 15.07.2024 відбулося внесення змін до штату ВЧ НОМЕР_3 , згідно з якими скорочено посаду позивача – «командир 3 механізованого взводу механізованої роти». У зв`язку із цим, молодший лейтенант ОСОБА_1 був недопущений до виконання обов`язків за вказаною посадою понад два місяці та за іншою посадою понад два місяці, згідно з новим штатом, оскільки тривалий час перебував на лікуванні та за станом здоров`я не зміг би виконувати обов`язки військової служби. При цьому, командир ВЧ НОМЕР_3 в межах термінів, визначених пунктом 3 розділу XXVIІ Порядку №260 (не більше 2-х місяців з моменту переведенням військової частини на інший штат (внесенням змін до штату), у встановленому порядку призначив з 01.09.2024 виплату молодшому лейтенанту ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Зважаючи на вказані обставини, відповідач-1 вважає позов в цій частині безпідставним та необґрунтованим.
Щодо підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» за 2023 рік, відповідач-1 зазначив, що згідно з наданими позивачем документами посвідчення учасника бойових дій видано позивачу ВЧ НОМЕР_2 26.01.2024, на підставі Протоколу № 2 від 26.01.2024 засідання комісії ВЧ НОМЕР_2 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій. Отже позивач набув статус учасника бойових дій з 26.01.2024, а не з грудня 2023 року.
З наведених підстав відповідач-1 вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог з підстав, аналогічних наведеним відповідачем-1 у відзиві. Вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідач-3 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 , яка підпорядкована ВЧ НОМЕР_1 . ВЧ НОМЕР_2 є органом військового управління, що виконує координаційні, контрольні та методичні функції, не є безпосереднім розпорядником коштів щодо грошового забезпечення військовослужбовців, а також не виконує функцій фінансового обслуговування частин НОМЕР_3 або НОМЕР_1 . У компетенцію ВЧ НОМЕР_2 не входить: нарахування або виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168; нарахування чи виплата грошового забезпечення за період проходження служби; нрийняття рішень про виплату компенсацій за невикористані відпустки; затвердження або облік фінансових документів ВЧ НОМЕР_3 або НОМЕР_1 ; прийняття розпорядчих актів щодо грошового забезпечення конкретних військовослужбовців інших частин. ВЧ НОМЕР_2 , як орган військового управління, здійснює кадровий контроль, затвердження штатів, погодження переміщення особового складу у межах своїх повноважень. Фінансове адміністрування за особовим складом відбувається на рівні частин, де проходить службу військовослужбовець, тобто у ВЧ НОМЕР_3 (або через відповідну бригаду - ВЧ НОМЕР_1 ). Таким чином, будь-яке рішення стосовно виплат позивачу ВЧ НОМЕР_2 не ухвалювалося, не могло бути ухвалене і не входить до компетенції відповідача-3. Вважає, що позовні вимоги до ВЧ НОМЕР_2 є безпідставними, а правові підстави для залучення її як належного відповідача у цій справі – відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також просив закрити провадження в адміністративній справі щодо ВЧ НОМЕР_2 , як такого, що відкрито проти неналежного відповідача.
Ухвалою від 28.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника ВЧ НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду та стягнення штрафу. 
Ухвалою від 28.01.2026 замінено відповідача ВЧ НОМЕР_3 її правонаступником – ВЧ НОМЕР_1 .
Ухвалою від 20.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-3 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ВЧ НОМЕР_2 .
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 26.02.2022 по 25.10.2023 та з 02.12.2023 по 08.02.2025 проходив військову службу по мобілізації у ВЧ НОМЕР_3 , яка перебувала на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 (є правонаступником ВЧ НОМЕР_3 з 31.07.2025), органом військового управління яких є ВЧ НОМЕР_2 .
Обставини проходження позивачем військової служби у ВЧ НОМЕР_3 підтверджуються відповідними наказами від 26.02.2022 №6, від 02.12.2023 №336, від 04.02.2025 №26 та від 08.02.2025 №43 (а.с. 15, 113, 124-125).
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 26.01.2024 серії НОМЕР_5 (а.с. 34).
Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 19.01.2025 №1491/244, виданою ВЧ НОМЕР_3 , підтверджується участь ОСОБА_1 у періоди з 22.07.2023 по 12.10.2023, з 21.10.2023 по 23.10.2023, з 02.12.2023 по 23.12.2023 в таких заходах на території Бахмутського району Донецькій області (а.с. 32-33).
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.08.2023 №1491/169712.08.2023 позивач під час виконання бойових завдань отримав бойову травму внаслідок ворожого обстрілу; діагноз: вибухова травма – акубаротравма без пошкодження барабанної перетинки (а.с. 28-29).
13.10.2023 позивач під час виконання бойових завдань отримав бойову травму внаслідок ураження ворожим дроном FPV; діагноз: вибухова травма – акубаротравма з пошкодженням барабанної перетинки. Такі обставини підтверджуються первинною медичною картою військовослужбовця (а.с. 23-24); медичною картою №802 форма №300 (а.с. 25-26); довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.10.2023 №1491/2115 (а.с. 30-31).
У період з 12.01.2024 по 13.01.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- з 12.01.2024 по 29.01.2024 в Комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області; епікриз від 29.01.2024 № 253, діагноз: Наслідки перенесених МВТ. Акубаротравм (12.08.23, 13.10.23) […] (а.с. 35-36);
- з 06.02.2024 по 15.02.2024 в Комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області; епікриз від 15.02.2024 № 839, діагноз: […] Наслідки перенесених МВТ. Акубаротравм (12.08.23, 13.10.23) […] (а.с. 37);
- з 20.02.2024 по 26.03.2024 в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради; Виписка із медичної карти хворого від 26.03.2024 № 589, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром (а.с. 38-39); 
- з 28.03.2024 по 03.06.2024 в Комунальному підприємстві «Острозька обласна психіатрична лікарня»; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.06.2024 № 1030, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з вираженим тривожно-депресивним розладом, стійкою інсомнією. Наслідки перенесеної МВТ (12.08.23, 13.10.23) […] (а.с. 40-41); 
- з 12.06.2024 по 28.06.2024 в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.06.2024 № 2071, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад (а.с. 42-43); 
- з 02.07.2024 по 11.09.2024 в Комунальному підприємстві «Острозька обласна психіатрична лікарня»; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.09.2024 № 2153, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з вираженим тривожно-депресивним розладом, стійкою інсомнією. Наслідки перенесеної МВТ (12.08.23, 13.10.23) […] (а.с. 44-45); 
- з 23.09.2024 по 23.10.2024 в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.10.2024 № 3428, діагноз: Післятравматичний стресовий розлад (а.с. 46);
- з 28.10.2024 по 13.01.2025 в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради; Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.01.2025 № 3871, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром з емоційно-вольовими розладами, стійкою інсомнією. Наслідки МВТ (12.08.2023, 13.10.2023) […] (а.с. 47-49).
Згідно зі Свідоцтвом про хворобу від 06.12.2024 №66, затвердженим регіональним ВЛК 31.12.2024, 05.12.2024 ВЛК Комунального підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради за розпорядженням командира ВЧ НОМЕР_3 від 24.10.2024 №4691 проведено медичний огляд молодшого лейтенанта ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними поранення, контузії, каліцтва: розладами, синдром з емоційно-вольовими стійкою інсомнією. F43.1. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки мінно-вибухових травм (12.08.2023; 13.10.2023), акубаротравм з середнім порушенням слуху справа (AD = 45дБ) та легким порушенням слуху на ліве вухо (AS = 33,7дБ). 190.6. Травми, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статті 17а графи III Розкладу хвороб: Непридатний до військової служби (а.с. 52-54).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 01.10.2024 №289 наказано виплачувати грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.09.2024 року молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , колишньому командиру з механізованого взводу механізованої роти, який у зв`язку з переведенням з 15.07.2024 ВЧ НОМЕР_3 на інший штат (внесенням змін до штату) не допущений до виконання обов`язків за посадою, понад два місяці (а.с. 138).
Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 08.02.2025 №43 (а.с. 15) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 колишнього командира механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_3 , який перебуває у розпорядженні начальника регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", звільненого наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 04.02.2025 №26 (а.с. 113) у відставку за станом здоров`я, з 08.02.2025 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 та всіх видів забезпечення.
05.03.2025 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із запитом на інформацію, в якому просив, зокрема, ВЧ НОМЕР_2 надати витяг із наказу про зарахування його в розпорядження командира (а.с. 55).
Листом від 19.03.2025 №1491/945 ВЧ НОМЕР_3 повідомлено позивача, що на даний час такий наказ не реалізований, оскільки на клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 №1488/1/3272 від 10.07.2024 до ВЧ НОМЕР_2 про виведення в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 наказ про виведення в розпорядження, або відповідь про скасування клопотання без реалізації доведений до ВЧ НОМЕР_3 не був (а.с. 62).
У зв`язку з цим, позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою від 20.03.2025, в якій просив перерахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 10.07.2024 по 08.02.2025 в повному обсязі (а.с. 63).
Крім того, 19.03.2025 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травм пов`язаних із захистом Батьківщини, за періоди з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 пo 28.06.2024, з 07.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025, з урахуванням виплачених сум (а.с. 59-60).
Вважаючи протиправною бездіяльністю відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за періоди лікування з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025; грошового забезпечення за період з 01.09.2024 по 08.02.2025 у належному розмірі; грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Порядок №260).
Згідно з абзацом 3 пункту 1 розділу І Порядку №260 дія цього Порядку (крім розділів II, V, VI, IX, XII, XVI-XXIV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII “Про правовий режим воєнного стану”, Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.
Відповідно до ст. 9-2 Закону № 2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абз. 1).
Відповідно до абз. 1, 2 п. 1-1 Постанови № 168 на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з абз. 1, 3, 4 п. 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Вищевказані абзаци пунктів 1, 1-1, 1-2 Постанови № 168 застосовуються з 01.06.2023.
Отже, на період дії воєнного стану Постановою № 168 передбачена виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які безпосередньо перебувають у зоні бойових дій та беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з безпосередньою участю у зоні бойових дій, або пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, чи перебуванні у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, підлягає у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у зоні бойових дій, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
При цьому, зміст пункту 1 Постанови № 168 визначає обов`язкові умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, а саме: період дії воєнного стану; безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, або перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення; наявність наказу командира.
Пунктом 2-1 Постанови № 168 (який застосовується з 24.02.2022) установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.
Виплата військовослужбовцям Збройних Сил України у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, додаткової винагороди у розмірі 100 000 також передбачена Порядком №260, згідно з абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV якого у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі – Положення №402), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (п. 12 розділу XXXIV Порядку №260).
Таким чином, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є наказ командира військової частини, де такий військовослужбовець проходить службу, виданий на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення №402.
На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (п. 17 розділу І Порядку №260).
Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України у спірному періоді, встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298, в якій зазначено, зокрема:
5. Виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командиром (начальником) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).
6. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
8. У період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 грн за весь час безпосереднього перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 у періоди з 22.07.2023 по 12.10.2023, з 21.10.2023 по 23.10.2023, з 02.12.2023 по 23.12.2023, перебуваючи на території Бахмутського району Донецькій області, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджуються довідкою від 19.01.2025 №1491/244, виданою ВЧ НОМЕР_3 (а.с. 32-33).
За змістом довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.08.2023 №1491/1697 та від 15.10.2023 №1491/2115 позивач під час виконання бойових завдань 12.08.2023 отримав бойову травму внаслідок ворожого обстрілу, а 13.10.2023 - бойову травму внаслідок ураження ворожим дроном FPV (а.с. 28-31).
За обставинами справи, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я:
- у період з 12.01.2024 по 29.01.2024 на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області, що підтверджується епікризом від 29.01.2024 № 253, діагноз: Наслідки перенесених МВТ. Акубаротравма (12.08.23, 13.10.23) (а.с. 35-36);
- у період з 06.02.2024 по 15.02.2024 - в Комунальному некомерційному підприємстві «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області, що підтверджується епікризом від 15.02.2024 № 839, діагноз: […] Наслідки перенесених МВТ. Акубаротравма (12.08.23, 13.10.23) (а.с. 37);
- у період з 20.02.2024 по 26.03.2024 - в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, що підтверджується Випискою із медичної карти хворого від 26.03.2024 № 589, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром (а.с. 38-39);
- у період з 28.03.2024 по 03.06.2024 - в Комунальному підприємстві «Острозька обласна психіатрична лікарня», що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.06.2024 № 1030, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з вираженим тривожно-депресивним розладом, стійкою інсомнією. Наслідки перенесеної МВТ (12.08.23, 13.10.23) (а.с. 40-41);
- у період з 12.06.2024 по 28.06.2024 - в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.06.2024 № 2071, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад (а.с. 42-43);
- у період з 02.07.2024 по 11.09.2024 - в Комунальному підприємстві «Острозька обласна психіатрична лікарня», що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.09.2024 № 2153, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з вираженим тривожно-депресивним розладом, стійкою інсомнією. Наслідки перенесеної МВТ (12.08.23, 13.10.23) (а.с. 44-45);
- у період з 23.09.2024 по 23.10.2024 - в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.10.2024 № 3428, діагноз: Післятравматичний стресовий розлад (а.с. 46);
- у період з 28.10.2024 по 13.01.2025 - в Комунальному підприємстві «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.01.2025 № 3871, діагноз: Посттравматичний стресовий розлад з стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром з емоційно-вольовими розладами, стійкою інсомнією. Наслідки МВТ (12.08.2023, 13.10.2023) (а.с. 47-49).
Аналіз досліджених судом медичних документів свідчить про те, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зазначені періоди пов`язане із наслідками перенесених мінно-вибухових травм 12.08.2023 та 13.10.2023.
Відповідачі 1 та 2 у відзивах зазначають, що відповідно до Свідоцтва про хворобу №66 вказані захворювання не відносяться до поранення (контузії, травми або каліцтва), а тому у них відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за спірні періоди.
Дослідивши Свідоцтво про хворобу №66 від 05.12.2024, суд встановив, що в пункті 9 відображені відомості щодо перебування позивача на обстеженні і лікуванні в закладах охорони здоров`я з 14.10.2023 по 20.10.2023, з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 ар 15.02.2024, 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 07.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 8.10.2024 (по час видачі Свідоцтва).
Згідно з пунктом 12 Свідоцтво про хворобу №66 від 05.12.2024 діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва, зокрема: 
Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром з емоційно-вольовими розладами, стійкою інсомнією. F43.1. 
Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 18.01.2024 № 1491/606; посвідчення учасника бойових дій від 26.01.2024 серія НОМЕР_5 ). 
Наслідки мінно-вибухових травм (12.08.2023; 13.10.2023), акубаротравм з середнім порушенням слуху справа (AD = 45дБ) та легким порушенням слуху на ліве вухо (AS = 33,7дБ). 190.0. 
Травми, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 15.08.2023 №1491/1697 та від 15.10.2023 N1491/2115) (а.с. 52-54).
Таким чином, Свідоцтво про хворобу №66 від 05.12.2024 підтверджує, що захворювання і травми, з якими позивач перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у спірні періоди, пов`язані із захистом Батьківщини, є наслідками мінно-вибухових травм 12.08.2023 та 13.10.2023.
Положення абзаців 3, 4 п. 1-2 Постанови № 168 встановлюють, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди з 12.01.2024 по 29.01.2024, з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025, оскільки у ці періоди позивач як військовослужбовець Збройних Сил України знаходився в закладах охорони здоров`я на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травм (12.08.2023, 13.10.2023), які пов`язані із захистом Батьківщини. 
Відтак, відповідачі ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_1 , не здійснюючи виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за спірні періоди, діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством України. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідачів ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025. Отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.
При цьому, суд враховує, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , яка знаходилася на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 .
Своєю чергою ВЧ НОМЕР_2 по відношенню до цих військових частин є органом військового управління та не приймає будь-якого рішення щодо фінансового адміністрування ВЧ НОМЕР_3 чи ВЧ НОМЕР_1 , докази протилежного у справі відсутні. Тому позовні вимоги до цієї військової частини задоволенню не підлягають.
Не підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 12.01.2024 по 29.01.2024 задоволенню, оскільки за вказаний період позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду пропорційно до часу перебування на стаціонарному лікуванні відповідно до епікризу від 29.01.2024 № 253 у сумі 70 645,16 грн, що підтверджується Довідкою про доходи за № 565 від 24.05.2025, виданою ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 170-171).
Щодо вимог в частині ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.09.2024 по 08.02.2025 у належному розмірі, суд враховує таке.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі – Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема: накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад, визначено у розділі XXVIII Порядку №260, згідно з п. 1 якого грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці (абз. 1).
Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні (абз. 3).
Днем звільнення з посади (скорочення займаної посади) у разі внесення змін до штату вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня, установленого відповідними директивами та змінами до штатів, визначених вищим штабом (абз. 3 п. 2 розділу XXVIII Порядку №260).
Обґрунтовуючи позовну заяву в цій частині позовних вимог, позивач зазначив, що під час перебування на дійсній військові службі в період з липня 2024 року по 08.02.2025 його нібито було виведено поза штат у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 , проте такий наказ йому доведений не був. Таким чином, в період проходження служби з 01.09.2024 по 08.02.2025 позивач безпідставно, без наявності розпорядчого документа щодо припинення виплати, не отримав грошового забезпечення в розмірі 136662,83 грн.
З матеріалів справи суд встановив, що листом від 19.03.2025 №1491/945 ВЧ НОМЕР_3 на запит позивача від 05.03.2025 щодо надання витягу із наказу про зарахування його в розпорядження командира, повідомлено про те, що на даний час такий наказ не реалізований, оскільки на клопотання командира ВЧ НОМЕР_1 №1488/1/3272 від 10.07.2024 до ВЧ НОМЕР_2 про виведення в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 наказ про виведення в розпорядження, або відповідь про скасування клопотання без реалізації доведений до ВЧ НОМЕР_3 не був (а.с. 62).
Як зазначили відповідачі-1 та 2 у відзивах, з 15.07.2024 відбулося внесення змін до штату ВЧ НОМЕР_3 , згідно з якими скорочено посаду позивача – «командир 3 механізованого взводу механізованої роти». У зв`язку із цим, молодший лейтенант ОСОБА_1 був недопущений до виконання обов`язків за вказаною посадою понад два місяці та за іншою посадою понад два місяці, згідно з новим штатом, оскільки тривалий час перебував на лікуванні та за станом здоров`я не зміг би виконувати обов`язки військової служби. При цьому, командир ВЧ НОМЕР_3 в межах термінів, визначених пунктом 3 розділу XXVIІ Порядку №260 (не більше 2-х місяців з моменту переведенням військової частини на інший штат (внесенням змін до штату), у встановленому порядку призначив з 01.09.2024 виплату молодшому лейтенанту ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Суд встановив, що наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 01.10.2024 №289 наказано виплачувати грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.09.2024 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , колишньому командиру з механізованого взводу механізованої роти, який у зв`язку з переведенням з 15.07.2024 ВЧ НОМЕР_3 на інший штат (внесенням змін до штату) не допущений до виконання обов`язків за посадою, понад два місяці (а.с. 138).
Таким чином, виплата позивачу грошового забезпечення у меншому розмірі (грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) з 01.09.2024 здійснюється на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 01.10.2024 №289, який не визнаний протиправним, не скасований, є чинним на даний час та не оспорюється в межах цієї судового справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо безпідставного припинення виплати грошового забезпечення з 01.09.2024 по 08.02.2025 та зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період проходження служби з 01.09.2024 по 08.02.2025 в розмірі 136662,83 грн не відповідають обставинам справи та не підтверджуються дослідженими доказами, а тому задоволенню не підлягають. 
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 8 ст. 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Статтею 4 Закону України “Про відпустки” від 05.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Приписами абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі. 
Пунктом 3 розділу XXXI Порядку №260 визначено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону №504/96-ВР та п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХІІ.
Так, наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 08.02.2025 № 43 наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про правовий захист військовослужбовців та членів їх членів сімей" за 2024-2025 роки.
Проте, позивач вважає, що оскільки рік отримання позивачем статусу учасника бойових дій (був присвоєний йому в грудні 2023 року), то відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік у 2023 році, а у разі невикористання її, то – право на отримання відповідної компенсації.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі – Закон №3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Особи, які належать до учасників бойових дій визначаються статтею 6 Закону №3551-XII.
Згідно з п. 19 ст. 6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (абз. 1).
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України (абз. 2).
Згідно зі ст. 6-1 Закону №3551-XII у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 цього Закону (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), які брали участь у виконанні бойових (службових, спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях, статус учасника бойових дій надається незалежно від тривалості виконання таких завдань на підставі відомостей, що підтверджують виконання особою таких завдань (далі - Відомості), у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та з урахуванням положень цієї статті (абз. 1).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Порядок № 413).
Відповідно до абз. другого п. 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається, зокрема:
комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.
Відповідно до положень пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій:
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з протоколу №2 засідання комісії ВЧ НОМЕР_2 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 26.01.2024 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.
Військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 видано посвідчення серія НОМЕР_5 від 26.01.2024 (а.с. 34).
Питання щодо дати надання позивачу статусу учасника бойових дій предметом судового спору в цій справі не охоплюється та не є спірним.
За встановлених обставин суд вважає, що оскільки у 2023 році позивач у встановленому порядку не набув статусу учасника бойових дій, то доводи позивача про протиправність поведінки відповідачів щодо невиплати йому компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2023 рік як учаснику бойових дій не підтверджуються матеріалами судової справи та не можуть бути визнані судом обґрунтованими.
Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Таким чином, передумовою для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні. Отже, позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять. Тому судові витрати за результатами судового розгляду справи відповідно до ст. 139 КАС України не розподіляються. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу лікування внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025.
Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу стаціонарного лікування внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 06.02.2024 по 15.02.2024, з 20.02.2024 по 26.03.2024, з 28.03.2024 по 03.06.2024, з 12.06.2024 по 28.06.2024, з 02.07.2024 по 11.09.2024, з 23.09.2024 по 23.10.2024, з 28.10.2024 по 13.01.2025, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ) Відповідач - Регіональне управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) 
Повний текст рішення складений 20 квітня 2026 року.

Суддя       Н.О. Дорошенко