ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7303/25
22 квітня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів
ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулась до суду із позовом до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (далі – відповідач 1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни (далі – відповідач 2), у якому просила суд ухвалити рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни № 81319847 від 14.10.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасію Володимирівну здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з дворовими побудовами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з дворовими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 власності посвідчене Договором дарування від 28.04.1993. Позивачка 27.08.2025 звернулася до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою про здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з дворовими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надала правовстановлюючі документи. Однак, за результатами розгляду заяви державним реєстратором прийнято рішення № 81319847 від 14.10.2025 про відмову в проведенні реєстраційних дій, що й слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом.
Одночасно із позовною заявою позивачкою подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження. 
Відповідачі у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористались, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не звертались.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. 
Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзивів на позовну заяву.
Копію ухвали суду від 30.12.2025 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачу 1 через електронний кабінет 30.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Копію ухвали суду від 30.12.2025 про відкриття провадження у справі відповідач 2 отримав 02.01.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи. 
Ухвалою суду від 03.04.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 1 місяць. Витребувано у Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради належним чином засвідчені копії доказів, а саме: матеріали реєстраційної справи, сформованої за заявою ОСОБА_1 № 68592614 від 27.08.2025 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з дворовими побудовами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; запит державного реєстратора прав на нерухоме майно Мартиняк Анастасії Володимирівни до Лисичанського Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", докази його направлення та отримання адресатом, та відповідь на такий запит. Встановлено строк для подання до Тернопільського окружного адміністративного суду витребуваних доказів - до 13.04.2026 включно.
У встановлений судом строк відповідачем 1 виконано ухвалу суду та надано суду витребувані докази.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 звернулася до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з дворовими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
До заяви було додано такі документи:
- договір дарування від 28.04.1993, зареєстрований у Лисичанському РБТІ (арк. справи 15 - 18);
- технічний паспорт на житловий будинок приватного житлового фонду, виданий Лисичанським РБТІ (арк. справи 19 -24);
- генплан забудови земельної ділянки (арк. справи 25);
- домову книгу (арк. справи 26 - 30).
За результатами розгляду заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасією Володимирівною прийнято рішення від 14.10.2025 № 81319847 про відмову в проведенні реєстраційних дій (арк. справи 14)..
Підставою відмови слугувало те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, а саме: не було отримано відповідь на запит реєстратора.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивачка звернулась до суду із даним позовом.
Мотивувальна частина
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів позовної заяви суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в цій справі суд має оцінити оскаржувані дії відповідача через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (частина четверта статті 3 Закону № 1952-IV).
За правилом абзацу 4 частини п`ятої статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.
Пунктом 2 частини першої статті 6 Закону № 1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 Закону № 1952-IV, заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху у разі неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Згідно з пунктом 8 статті 24 Закону № 1952-IV, підставою для відмови в державній реєстрації прав слугують не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону.
Відповідно до матеріалів справи, за результатами розгляду заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасією Володимирівною прийнято рішення від 14.10.2025 № 81319847 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Підставою відмови слугувало те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, а саме: не було отримано відповідь на запит реєстратора.
Суд зазначає, що перевірка права власності особи, яке виникло і зареєстроване БТІ до 01.01.2013 з використанням паперових носіїв інформації, є обов`язковою безальтернативною складовою у процедурі державної реєстрації такого права, оскільки це прямо передбачено Законом, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни про відмову в проведенні реєстраційних дій № 81319847 від 14.10.2025, так як при його прийнятті відповідач діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством.
Поряд із цим, суд зауважує, що відповідний факт державної реєстрації права власності на нерухоме майно уповноваженим суб`єктом державної реєстрації може бути встановлено загальним судом в порядку цивільного судочинства, для досягнення мети, закріпленої в Законі №1952-IV, а саме підтвердження державної реєстрації права власності певної особи на нерухоме майно.
Натомість, адміністративний суд позбавлений повноважень встановлювати зазначені факти в межах адміністративного судочинства.
При цьому, суд загальної юрисдикції, на відміну від державного реєстратора, має широкий інструментарій (з`ясування обставин справи, дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, допит свідків, тощо), який дозволяє встановити факт набуття особою та виникнення у такої особи права власності на нерухоме майно під час розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються місцевими загальними судами, а отже, такі факти, не можуть бути встановлені при розгляді даної справи Тернопільським окружним адміністративним судом.
Завданням адміністративного судочинства є встановлення правомірності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.
Як встановлено судом в процесі розгляду, реєстратор в даному випадку діяв у відповідності з вимогами Закону, а тому, заявлений позов задоволенню не підлягає.
Поряд із цим, це не позбавляє позивачку права на звернення до місцевого загального суду щодо встановлення факту державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Судове рішення у такій справі є окремою підставою для реєстрації права власності за позивачем на спірне нерухоме майно, незалежно від наявності записів в реєстрах чи можливості реєстратора отримати відповідь на запит.
Таким чином, законодавством передбачено альтернативний спосіб відновлення прав та інтересів позивача при неможливості зареєструвати право власності на належне йому майно у загальному порядку.
Поряд з цим, доказів встановлення в судовому порядку факту державної реєстрації за позивачкою права власності на належне йому нерухоме майно позивачем не надано.
У зв`язку з цим, враховуючи наведені обставини, у державного реєстратора були відсутні підстави визначені законодавством для реєстрації права власності. Оскаржене рішення прийнято реєстратором відповідно до пункту 8 статті 24 Закону № 1952-IV.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, тому не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.
Судові витрати
Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ); 
відповідачі:
- Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (місцезнаходження: бульв. Тараса Шевченка, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46021, код ЄДРПОУ: 34334305); 
- Державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасія Володимирівна (місцезнаходження: бульв. Тараса Шевченка, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46021 код ЄДРПОУ: 34334305).

Головуючий суддя Юзьків М.І.