Справа №461/1853/26
Провадження №3/461/912/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митного органу Лубоцького Б.І., захисника особи відносно якої складено протокол – Литвина С.Й., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи - ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ», посада або рід занять - керівник, місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України,
встановив:
згідно протоколу про порушення митних правил та відповідного подання митного органу, 22.12.2025 року у відділ митного оформлення №1 митного поста «Львів – північний» Львівської митниці фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , відповідно до Договору про надання митно-брокерських послуг від 18.12.2024 №126, подав товаросупровідні документи та митну декларацію типу ІМ40ДЕ 25UA209230122613U3 для здійснення митного контролю та оформлення товару, одержувачем якого є ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995).
Разом з електронною митною декларацією до митного контролю подано товаросупровідні документи, а саме: 
- міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) №225367 від 15.12.2025 року;
- рахунок-фактура (Invoice) № DESSG25096 від 20.09.2025 року;
- пакувальний лист (Packing List) № DESSG25096 від 20.09.2025 року.
Відповідно до поданих товаросупровідних документів та даних заявлених у митній декларації типу ІМ40ДЕ 25UA209230122613U3 встановлено, що на адресу ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995) у митному режимі імпорт переміщуються товари, у тому числі: «Товар №3. Акумулятори електричні (установки зберігання енергії), літій-ферум-фосфатні LiFePO4 (різновид Li-IOH). Не військового та не спеціального призначення. Постачаються для електропостачання та сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України (відповідно до ЗУ від 16.07.2024 №3853-ІХ та №3854- ІХ): Акумуляторна батарея високовольтна LiFePO4 Deye 4.09kWh GB-LM4.0 - 80шт; Акумуляторна батарея високовольтна LiFePO4 Deye 5.12kWh HV BOS-G5.1 - 286шт».
Відправником товару заявлена компанія «NINGBO DEYE ESS INTERNATIONAL TRADE CO.,LTD» (No.18th Zhenlong Road Longshan Cixi Ningbo China). Заявлений код товару згідно УКТЗЕД 8507600000. Відповідно до графи 36 вказаної митної декларації щодо товару №3 заявлено код митної преференції «245» (Тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, але не більше як до 1 січня 2026 року, товари для відновлення енергетики, що ввозяться на митну територію України (у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях) для вільного обігу та класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД визначеними пунктом 936 розділу XXI Митного кодексу України), та, застосовано умовне нарахування сум податку на додану вартість (заявлено у графі 47 вказаної митної декларації щодо товару №3 спосіб платежу «06»).
Під час здійснення митного контролю, а саме у ході проведення митного огляду, встановлено, що ємність кожної акумуляторної батареї LiFePO4 Deye 4.09kWh GB-LM4.0 (всього 80 шт.) становить 40 А/годин.
На службову записку відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-північний» Львівської митниці від 24.12.2025 №28-08/28-08-01/55821, управління контролю та адміністрування митних платежів Львівської митниці службовою запискою від 29.12.2025 №15-02/15-01/56432 роз`яснило, що Законом України 16.07.2024 року № 3854-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо звільнення від оподаткування ввізним митом товарів для потреб виробництва та/або ремонту машин механізованого розмінування, товарів, які сприяють відновленню енергетичної інфраструктури України, та щодо окремих особливостей митного оформлення товарів, призначених для потреб безпеки і оборони» Митний кодекс України доповнено пунктом 936: «Тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 , затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX , але не більш як до 1 січня 2026 року, звільняються від оподаткування ввізним митом товари, що ввозяться на митну територію України (у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях) для вільного обігу та класифікуються за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД: 8406 (крім 8406 10 00 00 ), 8410 (тільки турбіни гідравлічні та їх частини), 8483402100, 8502204090, 8502206090, 8502208090, 8411 (крім турбогвинтових та турбореактивних двигунів та їх частин), 8501640000, 8504408400 (крім інверторних зварювальних апаратів), 8504408800 (крім інверторних зварювальних апаратів), 8504409000 (крім інверторних зварювальних апаратів), 8507600000 (крім установок зберігання енергії потужністю менш як 300 Вт змінного та/або постійного струму та акумуляторів електричних ємністю менш як 100 А/год), 8541430000, 8537 (крім 8537109810), 8503009900 (тільки для вітроенергетичних електрогенераторних установок).
Враховуючи, що у ході здійснення митного контролю встановлено, що товар з описом «Акумуляторна батарея високовольтна LiFePO4 Deye 4.09kWh GB-LM4.0 – 80 шт.» має ємність 40 А/год, тому заявлений товар не відповідає вимогам пункту 936 Розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та підлягає оподаткуванню на загальних підставах. У зв`язку із неправомірним звільненням від оподаткування за кодом преференції «245» товар №3 «Акумуляторна батарея високовольтна LiFePO4 Deye 4.09kWh GB-LM4.0 – 80 шт.» за митною декларацією типу ІМ40ДЕ 25UA209230122613U3, у ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995) податкове зобов`язання становить 427 206,61 гривень.
Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Частиною 3 статті 257 Митного кодексу України визначено, що митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексу України оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Підпунктами а, б, г пункту 5, частини 8 статті 257 Митного кодексу України, декларантом вносяться до митної декларації відомості про товари, його найменування, звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до пункту 3.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. № 651, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України 14.08.2012 за № 1372/21684 (із змінами), відомості, заявлені у митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей. 
Відповідно до пунктів 1, 3 та 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний:- здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; - надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; - у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х Митного кодексу України. 
Згідно з частиною 8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 265 Митного кодексу України декларантом має право виступати: особа, в інтересах та від імені якої здійснюється декларування (утримувач митного режиму в разі прямого представництва).Відповідно до вимог частини 4 статті 266 Митного кодексу України, у разі декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення утримувачем митного режиму від власного імені або його прямим митним представником передбачену цим Кодексом відповідальність за невиконання обов`язків декларанта, передбачених частиною першою цієї статті, несе утримувач митного режиму.
Декларування товару фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , здійснено відповідно до Договору про надання митно-брокерських послуг від 18.12.2024 №126, про що і зазначено у графах 14, 44, 54 вказаної митної декларації.
Відповідно до Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», для інформації за кодом «1001» зазначається односимвольний код, що відображає статус особи, яка подає митну декларацію, яких може приймати значення: «1» – декларант, який самостійно, у власних інтересах та від власного імені здійснює декларування; «2» – прямий представник; «3» – непрямий представник.
Відповідно до інформації, які міститься у графі 44 митної декларації типу ІМ40ДЕ 25UA209230122613U3 (код 1001 – Статус особи, яка подає митну декларацію) заявлено значення «2», яке свідчить про те, що декларування здійснено відповідно до пункту 2 частини 1 статті 265 Митного кодексу України, а особа яка подала митну декларацію має статус прямого митного представника.
Тобто, фізична особа-підприємець  ОСОБА_2  виступає прямим представником, а декларантом є керівник ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995)  ОСОБА_1  (утримувач митного режиму).02.01.2026 керівник ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995) ОСОБА_1 своїм листом (Доповнення до Пояснення №б/н від 30.12.2025) повідомив Львівську митницю про неможливість прибути до митниці для прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил.
Враховуючи викладене, встановлено, що керівник ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995) ОСОБА_1 , будучи утримувачем митного режиму, з метою зменшення розміру митних платежів на суму 427 206,61 грн., вчинив протиправні дії, які призвели до заявлення у митній декларації типу ІМ40ДЕ 25UA209230122613U3 неправдивих відомостей про те, що товар відповідає вимогам пункту 936 Розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та підлягає звільненню від оподаткування податком на додану вартість.
Зазначені дії кваліфіковано митним органом як порушення митних правил, передбачене ст. 485 МКУ.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Литвин С.Й. в судовому засіданні факт вчинення правопорушення заперечив з підстав наведених у наданих суду письмових поясненнях. Зокрема, вказав наступне.
Під час митного оформлення товару ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» здійснювало належну взаємодію з митним органом та вживало всіх можливих заходів для виконання своїх зобов`язань щодо митного оформлення товару та сплати митних платежів. 
Так, 22 грудня 2025 року митним органом було здійснено частковий митний огляд товару, що оформлявся за митною декларацією № 25UA209230122613U3, про що підприємство було повідомлено у встановленому порядку. У цей же день підприємством здійснено сплату попередню оплату за митне оформлення, без ПДВ у сумі 51 200,00 грн (платіжна інструкція №210) відповідно до попередніх розрахунків митних платежів, необхідних для митного оформлення товару. 
Надалі, 23 грудня 2025 року митним органом було направлено повідомлення про необхідність надання оригіналів документів та додаткової інформації щодо призначення товару. У відповідь на зазначене повідомлення підприємством було надано відповідні пояснення та документи, необхідні для продовження процедури митного оформлення. 
24 грудня 2025 року підприємством подано звернення до митного органу щодо митного оформлення товару, у якому надано додаткові пояснення стосовно обставин митного оформлення та характеристик товару. 
У подальшому, 30 грудня 2025 року керівником товариства було подано письмове звернення та пояснення до митного органу, в яких повідомлено про об`єктивну неможливість особистої участі у відповідних процесуальних діях, а також підтверджено готовність до співпраці з митним органом та виконання всіх фінансових зобов`язань, пов`язаних із митним оформленням товару. 
З метою недопущення затримки митного оформлення товару та прискорення завершення відповідних процедур підприємством було добровільно здійснено сплату податку на додану вартість у сумі 428 000,00 грн по спірній позиції товару шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок митного органу (платіжна інструкція №219). Вказана сплата була здійснена підприємством навіть попри наявність спірних питань щодо митного оформлення відповідної позиції товару. 
02 січня 2026 року ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» додатково подано додаток №б/н від 02 січня 2026 року до пояснення №б/н від 30.12.2025 до митного органу щодо обставин митного оформлення товару.
В подальшому, у зв`язку з тривалим перебуванням товару у процедурі митного оформлення та відповідною зміною валютного курсу, виникла необхідність у додатковій сплаті митних платежів для завершення процедури митного оформлення товару. У зв`язку з цим, 08 січня 2026 року підприємством було здійснено додаткову сплату митних платежів у сумі 4 300,00 грн (платіжна інструкція №220). 
Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що підприємство протягом усього часу митного оформлення товару здійснювало належну комунікацію з митним органом, подавало необхідні пояснення та документи, а також добровільно сплачувало митні платежі, у тому числі податок на додану вартість у значному розмірі. 
Фактично всі митні платежі, пов`язані з митним оформленням товару, були сплачені підприємством у повному обсязі, що свідчить про відсутність наміру ухилятися від виконання обов`язків щодо сплати митних платежів.
Представник митниці у судовому засіданні протокол підтримав.
Заслухавши доводи представника митниці та захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).
Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)
Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).
Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Частинами 1, 3 ст. 257 МКУ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.  Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
Відповідно до статті 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний:
1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;
2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;
3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;
4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;
5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від митного органу випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Згідно ч. 1 ст. 485 МК України, відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
За твердженням митного органу той факт, що громадянин  ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:
-протоколом про порушення митних правил № 0033/209000/2026 від 07.01.2026 року;
-роздруківками митної декларації ІМ40ДЕ №25UA209230122613U3, ТТН CMR 225367, інвойсу, договором №3 від 01.08.2024, пакувальним листом, листами ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» з поясненнями, тобто товаро-супровідними документами; 
-службовими записками представників митниці щодо обставин виявлення ознак порушення митних правил, яка містить відомості щодо виявлення обставин наведених у протоколі.
Вищенаведені докази містять відомості про переміщуваний товар, засвідчують порядок проходження митних процедур та факти подачі митному органу відповідних документів.
Фактично сам зміст відповідних документів поданих суду та порядок проходження митних процедур учасниками провадження не оспорюється. Розбіжності позицій митного органу та сторони захисту стосуються інтерпретації дій  ОСОБА_1 в контексті наявності чи відсутності у його діях складу інкримінованого правопорушення.
Оцінюючи зазначені доводи учасників провадження у своїй сукупності, виходжу з наступного.
Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є встановлений порядок митного декларування товару або сплата митних платежів у строк та спосіб, встановлений законом.
Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, зокрема, є дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом зазначення неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Згідно ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, серед іншого, характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконності дій та свідомого порушення порядку митного декларування товару та сплати митних платежів у спосіб, встановлений законом.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 485 МК України, склад вищевказаного правопорушення полягає саме в умисному заявлені в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Згідно положень ст. 488 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Відповідно до ч. 2 ст. 486 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
В силу вимог ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи, зокрема, опитуються особи, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, інші особи; витребовуються документи, необхідні для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірені їх копії чи витяги з них; вчиняються інші процесуальні дії, під час яких складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.
Згідно ст.6 даної Конвенції:
«Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b)мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
c)захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагати інтереси правосуддя;
d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;
е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею-одержувати безоплатну допомогу перекладача».
Крім цього, суд зауважує наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).
У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. 
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відтак, висновок про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.  Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 508 МКУ та ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а фактично являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Стаття 6 Конвенції також встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» у його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися у світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.
Так, Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".
Процес у справі про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).
Отже, адміністративні стягнення у даній категорії справ, мають каральний і стримуючий характер.
Водночас, розмір та вид стягнення у цій категорії справ інколи перевищує розмір покарань, зокрема штрафів, визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.
Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 статті 485 МК України може бути віднесене до «кримінального обвинувачення», у розумінні статті 6 Конвенції, із поширенням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.
Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на відповідних особах митного органу), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. 
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву у доведеності вини особи.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (у даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі належних та допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити усю сукупність фактів, встановлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень, у даному випадку митний орган в особі уповноважених на це осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Як встановлено в ході розгляду справи, факт, спосіб та обставини перевезення товару, зміст поданих митному органу документів, кількість та найменування товарів, що перевозились стороною захисту не заперечуються.
Судом встановлено також наступне.
ОСОБА_1  являється керівником ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» (код ЄДРПОУ 45004995).
22.12.2025 ФОП ОСОБА_2 , відповідно до договору №126 про надання брокерських послуг від 18.12.2024, в інтересах ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» подано митну декларацію 25UA209230122613U3.
Відповідно до митної декларації 25UA209230122613U3 та наданих документів, відправником виступає та експортером товару виступає компанія – “NINGBO DEYE ESS INTERNATIONAL TRADE CO., LTD”, CHINA, отримувач - ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ», Україна.
У графі 31 МД 25UA209230019853U9 був зазначений опис ввезеного товару «Акумулятори електричні (установки зберігання енергії), літій-ферум-фосфатні Li FePO4 (різновид Li-IOH). Не військового та не спеціального призначення. Постачаю ться для електропостачання та сприяння в ідновленню енергетичної інфраструктури У країни (відповідно до ЗУ від 16.07.2024 (№3853-ІХ та №3854- ІХ):- Акумуляторна батарея LiFePO4 Deye 5.32 kWH LV SE-G5.3 - 64шт (потужність 5,32кВ Див. доп.».
У графі 33 МД 25UA209230019853U9 декларантом вказаний код УКТЗЕД ввезеного на територію України товару - 85076000.
У графі 36 МД 25UA209230019853U9 декларантом вказано код митної преференції 245000245 (Тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, але не більше як до 1 січня 2026 року, товари для відновлення енергетики, що ввозяться на митну територію України (у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях) для вільного обігу та класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД визначеними пунктом 936 розділу XXI Митного кодексу України), та, застосовано умовне нарахування сум податку на додану вартість (заявлено у графі 47 вказаної митної декларації щодо товару №3 спосіб платежу «06»).
22.12.2025 підприємством здійснено сплату попередню оплату за митне оформлення, без ПДВ у сумі 51 200,00 грн відповідно до попередніх розрахунків митних платежів, необхідних для митного оформлення товару, що підтверджується платіжною інструкцією №210 від 22.12.2025.
23 грудня 2025 року митним органом було направлено повідомлення про необхідність надання оригіналів документів та додаткової інформації щодо призначення товару. У відповідь на зазначене повідомлення підприємством було надано відповідні пояснення та документи, необхідні для продовження процедури митного оформлення. 
24 грудня 2025 року підприємством подано звернення до митного органу щодо митного оформлення товару, у якому надано додаткові пояснення стосовно обставин митного оформлення та характеристик товару. 
30 грудня 2025 року керівником товариства було подано письмове звернення та пояснення до митного органу, в яких повідомлено про об`єктивну неможливість особистої участі у відповідних процесуальних діях, а також підтверджено готовність до співпраці з митним органом та виконання всіх фінансових зобов`язань, пов`язаних із митним оформленням товару. 
Також, підприємством було добровільно здійснено сплату податку на додану вартість у сумі 428 000,00 грн по спірній позиції товару шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок митного органу, що підтверджується платіжною інструкцією №219 від 30.12.2025.
02 січня 2026 року ТОВ «ДС ЕНЕРДЖІ» додатково подано додаток №б/н від 02 січня 2026 року до пояснення №б/н від 30.12.2025 до митного органу щодо обставин митного оформлення товару.
Окрім цього, підприємством було добровільно здійснено сплату податку на додану вартість у сумі 4300,00 грн по спірній позиції товару шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок митного органу, що підтверджується платіжною інструкцією №220 від 08.01.2026.
Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 – Литвина С.Й. про відсутність у його діях умислу спрямованого на неправомірне зменшення розміру митних платежів. До такого висновку суд приходить виходячи з того, що  ОСОБА_1 своєчасно за встановленою процедурою подав митному органу усі необхідні документи. У свою чергу, наведені вище докази подані стороною захисту та  ОСОБА_1 вказують на те, що у нього були обґрунтовані підстави зазначати у документах поданих митному органу саме той код митної преференції, який він і вказав. Водночас, суд відзначає, що  ОСОБА_1 не приховував інформацію, надав письмові пояснення, повідомив про обставини своєї відсутності та добровільно до складення протоколу сплатив ПДВ, що свідчить про відсутність у діях  ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення. 
В свою чергу, даних про свідоме надання неповної інформації (якісні та кількісні характеристики) щодо задекларованого товару  ОСОБА_1 в ході розгляду справи не здобуто.
За відсутності обґрунтованих, належних, достатніх, та допустимих доказів, які свідчать про умисел декларанта на неправомірне зменшення розміру митних платежів (шляхом повідомлення неправдивих відомостей про товар) для звільнення від оподаткування, підстав для кваліфікації дій особи як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України в ході розгляду справи не встанволено.
У цьому контексті суд відзначає, що наявність прямого умислу характеризується тим, що винний чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин з порушенням встановленого порядку, зокрема у даному випадку прагне досягти незаконного звільнення або зменшення сплати митних платежів.
За наведених обставин приходжу до висновку, що подані суду митним органом матеріали не доводять наявність у діях  ОСОБА_1  суб`єктивної сторони порушення митних правил.
Крім того, приходжу до висновку, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.485 МК України, тобто зовнішні ознаки, встановлені законом про адміністративну відповідальність (Митним кодексом України), у яких проявляється зовні процес вчинення суспільно небезпечного діяння в ході розгляду справи не доведена належними та допустимими доказами.
Як зазначено у постанові від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а, адміністративне провадження №К/9901/21241/18) Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
З огляду на те, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого правопорушення, враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність у діях особи відносно якої складено протокол складу інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.
З урахуванням наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 458, 459, 461, 485, 486, 527, 528 МК України,
постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 485 МК України закрити.
Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя    Стрельбицький В.В.