Справа №676/1106/26
Номер провадження 2-о/676/120/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді - Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судового засідання - Райтаровського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Кам`янець-Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
Представник заявника адвокат Рарицький Т.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Врублівці, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ростов-на-Дону Ростовської області російської федерації. 
В обґрунтування поданої заяви вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ростов-на-Дону Ростовської області, російської федерації померла матір заявниці ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем її майна є донька ОСОБА_1 20.11.2025 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщини, заявник звернулася до Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 року справу розподілено судді Пилипенко І.О.
УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області  від 17 лютого 2026 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Рарицького Т.В. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснити за його відсутності та заяву задовольнити. 
Представник Кам`янець-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд заяви про встановлення факту смерті у його відсутність, щодо вирішення заявлених вимог поклався на розсуду суду. 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що згідно копії повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.08.2021 року слідує, що 06 жовтня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєно спільне прізвище " ОСОБА_2 " 14 квітня 1999 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. 
Відповідно до копії свідоцтва про одруження НОМЕР_2 , виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_2 15.11.2002 року, після реєстрації шлюбу присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_2 ».
Відповідно до копії договору дарування від 19.06.2009 року, посвідченого першою Кам`янець-Подільською нотаріальною конторою подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали безоплатно у власність (подарували) своїй доньці по 1/3 частині квартири кожен, а ОСОБА_2 прийняла в дарунок від батьків 2/3 частини квартири за номером АДРЕСА_2 . 
Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом запису актів цивільного стану адміністрації радянського району міста Ростова-на-Дону ОСОБА_2 , громадянка російської федерації, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Врублівці, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті російська федерація, Ростовська область, місто Ростов-на-Дону. 
Із копії медичного свідоцтва про смерть, виданого державною бюджетною установою Ростовської області «Патологічне відділення» серія 60 №222620548 від 14 квітня 2025 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_3 . Документ, який підтверджує особу померлої: паспорт громадянки російської федерації серія НОМЕР_3 , виданий ГОМВС росії по РО 12.01.2023 року. 
Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №82923983 від 16.10.2025 року, Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №74740301 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.
Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.
Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Разом із тим 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».
Відповідно до цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.
Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Разом з тим, з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.
Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.
Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що факт смерті матері заявниці - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави.
Відділ запису актів цивільного стану адміністрації радянського району міста Ростова-на-Дону склав актовий запис про смерть громадянки російської федерації ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Врублівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 04:15 год., у місті Ростов-на-Дону, Ростовська область, російська федерація та видав про це відповідне свідоцтво від 16 квітня 2025 року серії НОМЕР_4 , копія якого долучена до матеріалів справи. 
Водночас, Законом України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції від 22 січня 1993 року.
За цієї обставини із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (стаття 4), /підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю/.
Відтак, судом встановлено, що свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої померла мати заявниці, підстав для повторного встановлення факту смерті немає.
Щодо посилання представника заявниці в заяві про неможливість реєстрації факту смерті в органах ДРАЦС України, суд до уваги не приймає, оскільки сам по собі факт смерті особи на території іноземної держави не свідчить про неможливість її реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Посилання на повномасштабну агресію російської федерації та розрив дипломатичних відносин у зв`язку із чим, заявниця не може оформити спадщину, не підтверджують неможливість отримання оригіналу документа про смерть.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , оскільки смерть останньої зареєстрована відповідним органом іноземної держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 293, 259, 315, 319 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Кам`янець-Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      І.О. Пилипенко