Справа № 766/26646/21
н/п 2/766/1015/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Рядчої Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Рожок О.О.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
в с т а н о в и в :
29.12.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасування наказ КНП «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської міської ради (надалі КНП «ХООД» ХОР) № 384кл (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 16.11.2021 року про звільнення 30.11.2021 року ОСОБА_1 з посади лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення КНП «ХООД» ХОР за п.1 ст.40 КЗпП України та поновити позивача на посаді лікаря-гінеколога-онколога, а також стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2021 по день ухвалення судом рішення по справі та витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн.; допустити негайне виконання рішення суду.
Позивач з 1996 року працював на посаді лікаря-гінеколога-онколога в КНП «ХООД» ХОР, має вчену ступінь кандидата медичних наук, вищу категорію лікаря строком до 23.06.2026, позитивну характеристику. Однак, наказом КНП «ХООД» ХОР № 384кл (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 16.11.2021 року ОСОБА_1 звільнено 30.11.2021 року з посади лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення КНП «ХООД» ХОР за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним.
Так, позивача вже намагалися звільнити в 2021 році: 02.08.2021 наказом №234кл Чуприну звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Однак, пізніше адміністрація відповідача повідомила його про те, що наказ №234кл від 02.08.2021 визнано недійсним. Наказом №70 від 25.08.2021 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням посад (професій) та створення комісій» відповідачем вирішено вивести з 01.12.2021 зі штатного розпису КНП «ХООД» ХОР наступні ставки: диспансерно-поліклінічного відділення – лікар-гінеколог-онколог – 1,25 ставки; перелік осіб для ознайомлення: ОСОБА_2 лікар-гінеколог-онколог, ОСОБА_3 лікар-гінеколог-онколог, ОСОБА_1 лікар-гінеколог-онколог. Враховуючи, що всього в диспансерно-поліклінічному відділенні таких штатних одиниць 3,75 (це як мінімум 5 осіб), а про вивільнення повідомили лише 3 з них, адміністрація відповідача таким чином здійснила вибірковий підхід. Крім цього, відповідач не подав до Херсонського міського центру зайнятості звіт по формі 4-ПН – інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. ОСОБА_1 є членом первинної профспілкової організації, однак наказ про звільнення не був погоджений з останньою, що є порушенням ч.1 ст.43 КЗпП України. Згідно Витягу з протоколу №11 від 22.10.2021 профспілковий комітет відмовив у наданні згоди на звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з наступним: документи, які надійшли з адміністрації не завірені відділом кадрів; наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності №122 від 17.12.2018 втратив чинність на підставі ст. 148 КЗпП України; документи, що надані адміністрацією про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, є тільки констатацією фактів, жодного правового документу за цими порушеннями прийнято не було; в поданні адміністрації відсутній лікар-гінеколог-онколог ОСОБА_2 , що може свідчити про упередженість у звільненні саме ОСОБА_1 ; позивач має переважне право на залишення на роботі, оскільки він 1963 року народження, а тому є особою передпенсійного віку.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , його безперервний стаж на роботі у відповідача з 1996 року, а у лікаря ОСОБА_2 , якому надано перевагу в залишенні на роботі – з 2000 року.
Крім цього, згідно оскаржувального наказу було фактично звільнено 2 особи, а прийнято на роботу за пів року 2021 – 58 осіб, що свідчить про відсутність підстав для скорочення штату.
Позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 490,96 грн середньоденної заробітної плати. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.11.2024 призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2025 та 19.05.2025 витребувано докази.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2026 Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської обласної ради перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської обласної ради (надалі НКП «ХРОЦ»).
Представник відповідача директор НКП «ХРОЦ» ХОР І.Сокур надала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Прийняття рішення про визначення структури підприємства чи установи є виключною компетенцією власника та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи. Станом на 01.10.2021 в КНП «ХООД» ХОР працювало 502 працівника. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення» масовим вивільненням з ініціативи роботодавця є одноразове або протягом трьох місяців вивільнення 20 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі, організації незалежно від чисельності працівників, що для відповідача складає більше ніж 100 працівників, в той час як відповідно до наказу від 25.08.2021 №70 передбачалось скоротити лише 26,25 посад, тому вивільнення не було масовим і потреби в поданні інформації форми №4-ПН не було. Крім цього, комісія КНП «ХООД» ХОР врахувала те, що в п.1 та п.2 статті 42 КЗпП України наголошено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага на залишення на роботі надається сімейним – при наявності двох і більше утриманців, особам, в яких немає інших працівників із самостійним заробітком. І тільки п.10 статті 42 КЗпП України передбачає перевагу для працівників, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку. В своєму рішенні на переважне право залишення на роботі комісія спиралася на рівень кваліфікації працівника за певною спеціальністю, продуктивності праці, а також наявність документально підтверджених скарг від пацієнтів та те, що вирішення питання , хто саме з числа працівників, які мають аналогічні чи різні переваги, підлягає залишенню на роботі належить до компетенції адміністрації. Незважаючи на рівень освіти та кваліфікації позивача на адресу адміністрації установи неодноразово надходили скарги пацієнтів і їх близьких родичів про його некоректне ставлення, що свідчить про низькі моральні якості ОСОБА_1 . Позивач, до того ж, відмовився від запропонованих йому посад лікаря-гінеколога-онколога (черговий) мамологічного відділення та брата медичного операційного операційного блоку. Також представником зазначено, що первинна профспілкова організація в порушення визначеного законодавством 15-денного терміну направила до роботодавця повідомлення №1 Профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 від 22.10.2021 лише 25.10.2021. У вказаному документі відсутні дані щодо голови та секретаря засідання профкому, не перераховано членів профкому та наявність кворуму, не було запрошено адміністрацію НКП «ХООД» ХОР. Адміністрація листом від 29.10.2021 №01-4/355 повторно звернулася до голови первинної профспілкової організації щодо повторного розгляду подання адміністрації, однак отримало відмову.
Представниця позивача адвокат С.Казанцева надала до суду відповідь на відзив, в якому категорично не погоджується з доводами відповідача. Так, за змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. Пронумерований перелік не встановлює, що найголовнішими є сімейні люди з утриманцями і так далі до важливості залишення аж до 10 пункту. Відповідач не надав інформації, скільки лікарів-гінекологів-онкологів усього працює в закладі, яку освіту та кваліфікацію вони мають, а тому неможливо визначити, які ще особи повинні були бути задіяні у визначені переважного права на залишенні на роботі. Прийняття рішення про скорочення штату або чисельності працівників хоч і є правом роботодавця, однак таке право не є абсолютним, тому суду необхідно встановити, чи не було таке скорочення фіктивним. При звільненні лікарів у зв`язку із скороченням штатів збільшилося навантаження на працюючих лікарів, яке й до цього складало 19 осіб амбулаторного прийому в день на 1 лікаря. Відповідачем також незаконно враховано наявність дисциплінарного стягнення у ОСОБА_1 згідно наказу №122 від 17.12.2018, оскільки в силу частини 1 статті 151 КЗпП України позивач вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення. Щодо наявних скарг на роботу ОСОБА_1 , то адміністрацією установи не проведено процедур їх розгляду та відповідних заходів реагування на них. Зазначене дає підстави вважати, що кандидатура ОСОБА_1 була визначена адміністрацією відповідача самостійно, виходячи із упередженого ставлення керівництва роботодавця до лікаря. Запропонована адміністрацією установи посада лікаря-гінеколога-онколога (черговий) мамологічного відділення не відповідає потребам позивача, оскільки йому протипоказані нічні чергування згідно рішення ЛКК КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» №62 від 30.03.2017, а посада брата медичного операційного операційного блоку не є вакантною, оскільки зайнята ОСОБА_4 (період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років). Крім цього, зазначає, що профспілка надала вчасну та обґрунтовану відмову у звільненні позивача, а тому звільнення останнього є незаконним. 
Представник позивача адвокат Гапіна Н.В. 21.11.2025 надала до суду додаткові пояснення, які просила враховати при розгляді справи. Станом на 01.08.2021 року в «Диспансерно-поліклінічному відділенні» КНП « Херсонський обласний онкологічний диспансер» ХОР , згідно штатного розпису всього в наявності - 3,00 штатних посад лікаря гінеколога – онколога. Дані відомості, в тому числі підтверджуються листом КНП «Херсонський обласний онкологічний диспансер» ХОР від 09.08.2021 року № 01-2/381 у відповідь на адвокатський запит. Таким чином, можна прийти до висновку, що станом на 25.08.2021 року в Диспансерно-поліклінічному відділенні Відповідача штатні посади лікаря гінеколога -онколога в розмірі 1,5 штатних посад є ніким не зайняті і отже не передбачають звільнення працівників, оскільки при наявних 3 штатних посад (станом на 25.08.2021 року) та скороченні з 01.12.2021 року на 1,25 штатних посад, залишається в штаті - 1,75 штатних посад, при тому що у даному відділенні на посадах лікарів -гінекологів-онкологів постійно зайнято 1,5 штатних посад ( ОСОБА_1 – 1,00, ОСОБА_3 – 0,25, ОСОБА_2 – 0,25).
Представник відповідача директор НКП «ХРОЦ» ХОР І.Сокур 26.11.2025 надала до суду додаткові пояснення. Зазначила, що станом на 01.01.2021 та 01.08.2021 в КНП «ХООД» ХОР згідно штатного розпису у диспансерно-поліклінічному відділенні було 3,0 посади лікарів гінекологів-онкологів. Станом на 01.01.2021 в диспансерно-поліклінічному відділенні дані посади були зайняті лікарями гінекологами-онкологами: ОСОБА_1 1,0 посади; ОСОБА_5 1,0 посади; ОСОБА_6 0,5 посади; ОСОБА_3 0,25 посади; ОСОБА_2 0,25 посади (кабінету патології шийки матки). Згідно наказу директора від 16.08.2021 № 69 «Про внесення змін до наказу від 09.01.2020 № 04 «Про затвердження Положення, тимчасової структури та штатного розпису КНП «ХООД» ХОР» з 01.09.2021» з штатного розпису відповідача з диспансерно-поліклінічного відділення було виведено 0,5 посади лікаря гінеколога-онколога та 0,25 посади лікаря гінеколога-онколога (кабінету патології шийки матки), разом 0,75 посади і введено в гінекологічне відділення 0,75 посади лікаря гінеколога-онколога, таким чином в штатному розписі диспансерно-поліклінічного відділення станом на 01.09.2021 стало 2,25 ставки лікаря гінеколога-онколога. Розрахунки: 3,0 – 0,75 = 2,25 посад лікарів гінекологів-онкологів у диспансерно поліклінічному відділенні. В диспансерно-поліклінічному відділенні станом на 01.09.2021 були зайняті посади лікарів гінекологів-онкологів: ОСОБА_1 1,0 посади; ОСОБА_2 1,0 посади; ОСОБА_3 0,25 посади. Відповідно до наказу від 25.08.2021 № 70 «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням посад (професій) та створення комісії» підлягало виведенню у зв`язку зі скороченням посад з 01.12.2021 зі штатного розпису КНП «ХООД» ХОР – 1,25 посади лікарів гінекологів-онкологів з диспансерно поліклінічного відділення. Таким чином, вільних незайнятих вакантних посад лікарів гінекологів-онкологів штатному розписі диспансерно-поліклінічного відділення станом на 01.09.2021 та 01.12.2021 не було. Також просила суд врахувати, що розмір відшкодування, передбачений статтею 117 КЗпП України, обмежується нарахуванням у шість місяців. 
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву від 11.02.2022, в якій зауважив, що після звільнення медичної сестри, йому доводилося більше часу витрачати на прийом громадян, своє звільнення пов`язує з упередженим ставленням до нього керівника закладу. 
Представник позивача адвокат Н.Гапіна в судове засідання не з`явилися, подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до записів в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 ОСОБА_1 працевлаштовано до Облонкодиспансеру, правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської обласної ради ( на момент виникнення спірних правовідносин - Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської обласної ради), з 16.09.1996 на посаду гінеколога гінекологічного відділення. 
03.01.2017 у зв`язку зі зміною в штатному розписі ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-гінеколога-онколога диспансерного відділення КНП «ХООД» ХОР з пансіонатом на 12 ліжок. 02.08.2021 позивач звільнений з займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу №234кл від 02.08.2021 (31пунк трудової книжки). Того ж дня зазначено, що запис за №31 зроблено невірно.
Судом встановлено, що згідно штатного розпису у диспансерно-поліклінічному відділенні було 3,0 посади лікарів гінекологів-онкологів. Станом на 01.01.2021 в диспансерно-поліклінічному відділенні дані посади були зайняті лікарями гінекологами-онкологами: ОСОБА_1 1,0 посади; ОСОБА_5 1,0 посади; ОСОБА_6 0,5 посади; ОСОБА_3 0,25 посади; ОСОБА_2 0,25 посади (кабінету патології шийки матки). 
Згідно наказу директора від 16.08.2021 № 69 «Про внесення змін до наказу від 09.01.2020 № 04 «Про затвердження Положення, тимчасової структури та штатного розпису КНП «ХООД» ХОР» з 01.09.2021» з штатного розпису відповідача з диспансерно-поліклінічного відділення було виведено 0,5 посади лікаря гінеколога-онколога та 0,25 посади лікаря гінеколога-онколога (кабінету патології шийки матки), разом 0,75 посади і введено в гінекологічне відділення 0,75 посади лікаря гінеколога-онколога, таким чином в штатному розписі диспансерно-поліклінічного відділення станом на 01.09.2021 стало 2,25 ставки лікаря гінеколога-онколога. 
Станом на 01.09.2021 в диспансерно-поліклінічному відділенні відповідача посади лікарів гінекологів-онкологів були зайняті ОСОБА_1 1,0 посади; ОСОБА_2 1,0 посади; ОСОБА_3 0,25 посади. 
Згідно до наказу КНП «ХООД» ХОР №70 від 25.08.2021 з метою раціоналізації штатної структури підприємства за результатами господарської діяльності, оптимізації штатного розпису та впровадження нової тарифної сітки, зокрема, виведено з 01.12.2021 зі штатного розпису КНП «ХООД» ХОР диспансерно-поліклінічного відділення лікар-гінеколог-онколог – 1,25 ставки; молодша медична сестра – 1,0 ставки. Наказано створити комісію для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні.
05.10.2021 директор КНП «ХООД» ХОР направило Голові первинної профспілкової організації КНП «ХООД» ХОР Ю.Шевчук подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 . В поданні, зокрема, зазначено, що лікар неодноразово притягувався до дисциплінарного стягнення (наказ директора від 17.12.2018 №122, протокол виробничої наради №2 від 15.07.2020, пояснювальна записка від 15.02.2018 «Про запізнення на роботу»), також складалися акти про відсутність на робочому місці (акт від 25.09.2020), скарги від пацієнтів, має незадовільну характеристику від медичного директора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в.о. завідувача диспансерно-поліклінічного відділення. Переважного права на залишення на роботі на підставі чинного законодавства немає.
Згідно повідомлення №1 від 22.10.2021, підписаного Головою профкому Ю.Шевчук, надано згоду на звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_3 - лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення та ОСОБА_9 – молодшої медичної сестри (поліклініки) диспансерно-поліклінічного відділення. У наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відмовлено. ОСОБА_1 1963 року народження, належить до категорії працівників, яким залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, тому на підставі п.10. ст. 42 КЗпП України має переважне право на залишення на роботі. 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання профспілкового комітету №11 від 22.10.2021 при ухваленні рішення про відмову у наданні згоди на звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України профспілковий комітет врахував, що документи, які надійшли з адміністрації не завірені відділом кадрів; наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності №122 від 17.12.2018 втратив чинність на підставі ст. 148 КЗпП України; документи, що надані адміністрацією про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, є тільки констатацією фактів, жодного правового документу за цими порушеннями прийнято не було; в поданні адміністрації для надання згоди на звільнення відсутній лікар-гінеколог-онколог ОСОБА_2 , що може свідчити про упередженість у звільненні саме ОСОБА_1 ; позивач має переважне право на залишення на роботі, оскільки він 1963 року народження, а тому є особою передпенсійного віку.
Згідно довідки про переважне право на залишення на роботі при скороченні відповідно до ст.42 КЗпП України від 27.09.2021 комісія в складі юрисконсульта ОСОБА_10 , медичного директора М.Ланкіна, в.о. завідувача диспансерно-поліклінічного відділення ОСОБА_11 , інспектора з кадрів Т.Частило, інспектора з кадрів Л.Яворської порівняли лікарів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і зробили висновок, що враховуючи те, що лікар ОСОБА_2 має двох малолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду та більш продуктивну працю він має переважне право на залишенні на роботі. 
Згідно наказу №328кл від 24.09.2021 «Про попередження про скорочення посад» відповідно до наказу директора КНП «ХООД» ХОР від 25.08.2021 №70, керуючись рішенням комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі (протокол від 21.09.2021 №2) наказано попередити про скорочення з 01.12.2021, зокрема ОСОБА_1 , лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення – 1,0 ставки. 
Наказом №384кл «Про припинення трудового договору (контракту) від 16.11.2021 звільнено з 30.11.2021 ОСОБА_1 лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідний запис також зроблено в трудову книжку (п.32).
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1 статті 5-1 Кодексу законів про працю України).
Звільнення згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Отже, при наявності на підприємстві декількох працівників, які займають аналогічні посади, частина з яких скорочується, роботодавець в обов`язковому порядку на виконання вимог статті 42 КЗпП України повинен здійснити порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці таких працівників для визначення того, хто з працівників має переважне право на залишення на роботі. У разі не проведення такого аналізу та звільнення працівника на власний розсуд роботодавець є таким, що порушив переважне право працівника на залишення на роботі, що є підставою для поновлення такого працівника на роботі.
Судом встановлено, що роботодавцем не було проведено аналіз всіх працівників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ),посади яких скорочувалися та які могли бути звільненими, на предмет їх кваліфікації і продуктивності, для того, щоб в подальшому вирішити, хто з працівників, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, має переважне право на залишення на роботі. Комісією надано довідку про переважне право на залишення на роботі при скороченні відповідно до ст.42 КЗпП України від 27.09.2021, однак не враховано показники лікаря ОСОБА_3 та сформовано вже з урахуванням того, що лікар ОСОБА_2 має переважне право на залишення на роботі відповідно до п.1 та п.2 статті 42 КЗпП України.
Крім того, адміністрацією відповідача не вірно розтлумачено вимоги статті 42 КЗпП України і зроблено висновок, що список осіб, зазначений в частині другій статті, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, має вирішальне значення в залежності від того, за яким номером він зазначений починаючи з першого номеру та до останнього. 
Враховуючи, що роботодавцем не було проведено аналіз всіх працівників, посади яких скорочувалися, в поданні адміністрації до профкому для надання згоди на звільнення відсутній лікар-гінеколог-онколог ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про упередженість у звільненні саме позивача.
Згідно з частиною 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.
Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.
Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника.
Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до довідки про доходи №337 від 09.12.2021 відповідача можна зробити висновок, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» становить 490,96 грн (11267,90 + 9352,48 = 20620,38 : 42 робочі дні = 490,96 грн). 
Судом встановлено, що період вимушеного прогулу склав 1063 робочих дні, а середній заробіток за цей час вимушеного прогулу складатиме 521890,48 грн.
Як зазначалося вище, оплата середнього заробітку за весь час провадиться за вимушений прогул за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року і в цьому не було вини працівника (частина друга статті 235 КЗпП України). 
При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 26 листопада 2020 року у справі № 234/15372/17 (провадження 61-4998св20), від 27 травня 2022 року у справі № 344/17593/19 (провадження № 61-563св22), від 25 жовтня 2023 року у справі № 209/2875/21 (провадження № 61-1798св23), від 20 березня 2024 року у справі № 132/3064/21 (провадження № 61-4881св23).
Тривалий час розгляду справи був пов`язаний, зокрема із зупиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області у зв`язку із окупацією міста Херсона військами РФ (з 07.03.2022 по 11.06.2023), та відрядженням головуючого судді у справі (т.2 а.с. 2).
Однак, у спірних правовідносинах встановлено, що позовна заява подана до суду 29.12.2021 з недоліками, а тому залишена без руху ухвалою 10.01.2022 (в подальшому недоліки були усунуті). Крім цього, листом від 07.01.2026 представника позивача повідомлено, що відповідно до Акту від 07.01.2026 в матеріалах справи відсутня копія витягу із Протоколу №11 від 22.10.2021 засідання профкому про розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 , на який посилався позивач в додатках до позову. Даний документ було надано адвокатом Гапіною Н.В. через систему «Електронний суд» лише 10.02.2026, хоча вона не була позбавлена можливості зробити це своєчасно, оскільки неодноразово знайомилася з матеріалами справи. 
Зазначені дії сторони позивача суд розцінює як підставу для зменшення розміру виплати. Тому, дотримуючись розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця, суд дійшов висновку, що виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зменшенню до 300000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 03.08.2021, укладений між позивачем та адвокатом Казанцевою С.А. та додаткова угода до нього від 24.11.2021, прибуткові касові ордери за загальну суму 15000 грн, а також розрахунок гонорару з детальним описом робіт: усне консультування – 1000 грн; складання адвокатських запитів – 2000 грн, вивчення та правовий аналіз документів – 3000 грн; складання позовної заяви, клопотань тощо – 6000 грн; прийняття участі в судових засіданнях – 3000 грн. Оскільки адвокат Казанцева С.А. не приймала участі в судових засіданнях з розгляду даної справи, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню на 3000 грн до 12000 грн. 
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову про поновлення на роботі, але сплатив відповідно до квитанції від 12.01.2022 908,00 грн за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ці витрати підлягають відшкодуванню з відповідача в такому порядку: 908,00 підлягають стягненню з відповідача на користь держави та 908,00 грн – на користь позивача. 
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. 
Керуючись ст. ст. 40,42,235 КЗпП, ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України
суд
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської міської ради № 384кл (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 16.11.2021 року про звільнення 30.11.2021 року ОСОБА_1 з посади лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської міської ради за п.1 ст.40 КЗпП України.
Поновити  ОСОБА_1 на посаді лікаря-гінеколога-онколога диспансерно-поліклінічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської міської ради з 01.12.2021.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 300000,00 (триста тисяч) грн без врахування обов`язкових платежів та зборів.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 12000,00 грн витрат на правничу допомогу та 908,00 грн судового збору.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської міської ради на користь держави 908,00 грн судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Представник позивача: адвокат Наталія Гапіна (РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський регіональний онкологічний центр» Херсонської обласної ради (адреса реєстрації: м. Херсон, смт.Антонівка, шосе Вячеслава Чорновола, 26Б , ЄДРПОУ 02009896)

Суддя	Т. І. Рядча