Справа № 303/2619/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/463/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кислого А. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2024. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 05 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564769 від 14.03.2024 та постанови судді від 22.05.2024 вбачається, що 14.03.2024 о 13 год 25 хв у м. Мукачеві по вул. Івана Франка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кислий А. М., посилаючись на незаконність постанови від 22.05.2024, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання тільки на скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Вказана норма є банкетною та відсилає до ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, однак у протоколі серії ААД № 564769 від 13.03.2024 не має належної кваліфікації правопорушення за відповідною частиною ст. 126 КУпАП. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про те, що викладені в протоколі обставини не підтверджується матеріалами справи, у тому числі з відеозаписом не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тому, вважає, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
-2- 
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кислий А. М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, повідомленні за допомогою смс-повідомлення та поштовим зв`язком, до апеляційного суду не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кислого А. М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. Також приймається до уваги заява захисника про можливість розгляду апеляційної скарги без його та ОСОБА_1 участі. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

-3-

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 564769 від 14.03.2024, ОСОБА_1 14.03.2024 о 13 год 35 хв у м. Мукачеві по вул. Івана Франка, 68, Закарпатської області, повторно протягом року керував транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У матеріалах справи міститься інформація, за якою ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, а саме згідно рішення Закарпатського апеляційного суду від 10.05.2023 у справі № 303/4738/21 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 рік (протокол серії ДПР18 № 267636 від 31.05.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП). 
Згідно довідки т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП Волчкової М. від 15.03.2024, відносно ОСОБА_1 24.02.2024 винесено постанову серії БАВ № 228336 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії, а частиною 10 цієї статті передбачено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Вищенаведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції ОСОБА_3 , яка оформляла матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , була упереджена під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час оформлення адміністративних матеріалів, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку проте, що поліцейський при виконанні свої посадових обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.
На переконання апеляційного суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена наявними в 

-4-

матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 564769 від 14.03.2024, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст. 254-256 КУпАП і засвідченими підписами уповноваженої особи та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 229189 від 14.03.2024; диском із відеозаписом; довідками т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП від 15.03.2024, якими підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, є власником транспортного засобу, був позбавлений права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та був притягнутий 24.02.2024 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; розпискою ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу на місці зупинки. 
Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому не є суб`єктом правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що наявною у справі копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 229189 від 14.03.2024 стверджується, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України. Даних про скасування цієї постанови чи її оскарження у передбаченому законодавством порядку матеріали справи не містять і на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги наявний в справі відеозапис, яким хоч і не зафіксовано сам процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції, однак з такого вбачається сама процедура проведення перевірки, у процесі якої встановлено факт як керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і підстави для його зупинки працівниками поліції під час керування автомобілем. При цьому, в ході такої процедури ОСОБА_1 не заперечувалось, що саме він керував транспортним засобом, а не інша особа. 
Вказане у повній мірі узгоджується з постановою серії БАВ № 229189 від 14.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Тому, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, встановлених судом першої інстанції при розгляді справи та визнанні винним ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували факт притягнення 24.02.2024 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується довідкою УПП в Закарпатській області від 15.03.2024 (а. с. 6). Також стороною захисту не надано і доказів про те, що така постанова скасована чи оскаржена. 
Із урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд визнає неспроможними і такими, що не ґрунтується на вимога закону й доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання 

-5-

тільки на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, однак вказана норма є бланкетною та відсилає до ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, але у протоколі серії ААД № 564769 від 13.03.2024 не має належної кваліфікації правопорушення за відповідною частиною ст. 126 КУпАП.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладені у точній відповідності з диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП, у тому числі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права такого керування, повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».
Факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права такого керування, повторно протягом року, повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами. 
Тому, твердження сторони захисту про те, що у протоколі не зазначено відповідно частин 2-4 статті 126 КУпАП, за якими ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки чинним КУпАП чи будь-якими іншими підзаконними актами не передбачено таких вимог, про які стверджує сторона захисту. При цьому, захисник також не посилається на відповідні норми закону, які б підтверджували ці доводи. 
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими і такі відхиляються, оскільки підстав для визнання вказаних тверджень слушними, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є логічними, послідовними, належними та достатніми і узгоджуються між собою.
Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги такими, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, яке є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
З огляду на вищенаведене, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлено.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кислого А. М. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2024 щодо ОСОБА_4 , - без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя