Справа № 465/1735/23 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 22-ц/811/202/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М. Чиж
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в: 
У березні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11-1/608к-07 від 03 вересня 2007 року у розмірі 34802,26 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 03.09.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11-1/608к-07 відповідно до умов якого відповідач отримав у АТ «Універсал Банк» кредит в сумі 150000,00 доларів США строком користування до 02.08.2037 зі сплатою 11,95% річних за користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 150000,00 доларів США, шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується заявою на видачу готівки №858 від 04.09.2007 та випискою по рахунку позичальника № НОМЕР_2 /USD, 22389573520001/USD. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.
Оскаржуваним рішенням позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №11-1/608к-07 від 03 вересня 2007 року, станом на 24.09.2024, у розмірі 22 242 долари США 59 центів.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати у розмірі 12200,00 гривень.
У решті позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що Кредитний договір №11-1/608к-07 від 03 вересня 2007 року є договором споживчого кредиту, виходячи із суб`єктного складу сторін, а саме стороною договору є ОСОБА_1 , як фізична особа, а також ціль кредитування - придбання нерухомості, що зазначено в анкеті-заяві, долученій позивачем. Звертає увагу на те, що кредит, наданий фізичній особі вважається споживчим, якщо він не наданий для здійснення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності. Спростовуючи доводи відповідача про те, що такий кредит є споживчим, суд повинен був навести аргумент, який би підтвердив, що ОСОБА_1 отримував такий кредит для здійснення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності чи як найманий працівник. Але таких аргументів суд не навів. Зазначає, що воєнна агресія російської федерації була форс-мажорною обставиною, яка перешкодила відповідачу належним чином виконати свої зобов`язання. Особливо це стосується періоду з березня по червень 2022 року, коли був дуже складний етап та фактично економіка країни не працювала. Суд не взяв до уваги, що 03.03.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з заявою-проханням врахувати, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та виникненням тимчасових фінансових ускладнень з незалежних від нього причин - форс - мажорних обставин він не має можливості належним чином виконувати умови договору. Банк відповіді на даний лист не надав, тобто фактично погодився з наявністю форс- мажорних обставин по виконанню договору. Звертає також увагу суду на те, що до позовної заяви долучено копію договору кредиту в якому вказана відсоткова ставка в розмірі 11,95 % річних - п. 1.1. Договору, і додаткових угод про зміну такої суду не надано. Документів про зміну відсоткової ставки, а саме додаткової угоди до договору кредиту, листів погоджень банком не надано. Таким чином при розрахунку суми заборгованості за кредитом слід керуватися відсотковою ставкою в розмірі 11,95 %, яка визначена умовами договору. Згідно наданого позивачем розрахунку, за весь період обслуговування кредиту відповідачем сплачено відсотків за користування кредитом в розмірі 106482,29 долари США. З даної суми слід відняти відсотки за період до травня 2008 року в загальній сумі - 10666,56 долари США, які були сплачені по ставці 11,95%. Таким чином сума відсотків, сплачених по завищеній ставці з травня 2008 року по цей час (12.95 %) становить 95815,73 долари США. Отже, сума переплати по відсотках визначається в розмірі 7398,90 долари США, яка становить 1 (один) відсоток від суми 95815,73 дол. США, оскільки саме на 1% було неправомірно завищено нарахування по кредиту. Таким чином, сума заборгованості по кредиту на даний час становить не 22242,59 долари США, а 14843,69 долари США. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Сапсай А.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Сапсай А.П., перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із вимог ст. 1048 ЦК України убачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості.
Статтею 1050 ЦК України визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не повернув черговий обов`язковий платіж.
Судом встановлено, що 03.09.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11-1/608к-07, відповідно до умов якого відповідач отримав у АТ «Універсал Банк» кредит в сумі 150000,00 доларів США, строком користування до 02.08.2037 року зі сплатою 11,95% річних за користування кредитом.
Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 150000,00 доларів США, шляхом перерахування їх на поточний рахунок позивальника № НОМЕР_1 , що підтверджується заявою на видачу готівки №858 від 04.09.2007 та випискою по рахунку позичальника № НОМЕР_2 /USD, 22389573520001/USD.
Згідно з п. 4.4 Кредитного договору, сплата пені та інших платежів за даним Договором, крім суми кредиту, процентів (які сплачуються в валюті отриманого кредиту), може здійснюватися як у валюті кредиту, так і в інших валютах. Перерахунок заборгованості в іншу валюту, ніж валюта кредиту, здійснюється Банком за офіційним (обмінним) курсом НБУ, діючим на день здійснення платежу.
Сплата Позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту, який є невід`ємною частиною даного Договору (п. 4.5. Кредитного договору).
Відповідно до п. 4.6 Кредитного договору, сплата кредиту та процентів за його користування може здійснюватись шляхом безготівкового перерахування коштів та /або внесенням готівки в касу Банку.
Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші свої зобов`язання згідно до кредитного договору (п. 6.1.1. Кредитного договору).
Відповідно до п. 10.3 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного Договору, а Позичальник зобов`язаний повернути Банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані Банку в наступних випадках:
10.3.1 Якщо Позичальник порушує терміни платежів, що встановлені даним Договором.
10.3.2 При невиконанні Позичальником передбачених даним Договором зобов`язань по цільовому використанню кредиту.
10.3.3 Якщо інформація та документи, що підлягають поданню Позичальником Банку у відповідності або в зв`язку з даним Договором, представлені Позичальником несвоєчасно, в неповному обсязі або якщо така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності.
10.3.4 При виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному погашенню заборгованості по кредиту та/або сплаті процентів.
При настанні випадків передбачених пп. 10.3-10.4 даного Договору, достроково погасити заборгованість по кредиту та процентах в повному розмірі, а також оплатити всі суми пені і штрафів. Невиконання Позичальником зобов`язань, передбачених цим пунктом, є підставою для примусового стягнення (в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно та/або інші види забезпечення) всієї заборгованості за даним Договором.
Згідно з п. 10.4 Кредитного договору, шляхом підписання даного Договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів, Банк надсилає Позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання Позичальником вимоги Банку, в термін встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана у п. 1.1 Договору, вважається такою, що настала на наступний день після дати зазначеної в повідомленні. В цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному об`ємі, проценти та інші платежі передбачені Договором.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язання у період з березня 2022 року по червень 2022 року.
Дані обставини справи сторонами не заперечуються.
23.09.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу №4441 від 21.09.2022 щодо дострокового погашення кредиту, яка була отримана останнім 28.09.2022. 
На підтвердження надсилання вимоги відповідачу, представником позивача долучено копію списку реєстру відправлень.
Згідно розрахунку позивача станом на 24.09.2024, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем АТ «Універсалбанк» становить 22242,59 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту-22242,59 дол. США; сума дострокового стягнення кредиту - 0,00 дол. США; відсотки-0,00 дол. США; підвищені відсотки -0,00 дол. США.
Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом не виконав, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку кредитору не повернув, відтак з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсалбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками.
Щодо посилань апелянта, що укладений між сторонами договір є договором споживчого кредиту, а тому положення чинного законодавства звільняють позичальника від відповідальності в період дії карантину, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до пункту 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що в разі допущення прострочення платежів споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Крім цього, забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
Однак, як убачається з розрахунку заборгованості, доданого банком до позову, банком нараховувалася неустойка (штраф, пеня), або збільшувалась процентна ставка за користування кредитом за невиконання зобов?язань за договором у період з 01 березня 2020 року.
У свою чергу нарахування та сплата процентів саме відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про споживче кредитування» не заборонено, оскільки не є штрафними санкціями, а платою за користування кредитом, відтак стягнення суми заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками наведеними вимогами закону не обмежувалось. У зв?язку із викладеним, зазначені доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.
Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений на офіційному сайті Торгово-промислової палати України, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
На офіційному сайті Торгово-промислової палати України також зазначено, що даний лист особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом.
За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).
Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
Введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може виконувати зобов`язання, оскільки жодних доказів, на які покликається сторона відповідача, до матеріалів справи не долучено.
Самі по собі обставини, на які посилається відповідач, у контексті вищезазначених приписів Закону, не можуть бути безумовною підставою для звільнення його від виконання обов`язків щодо сплати кредитних коштів.
Доказів відсутності у відповідача джерел доходу та відсутності можливості належним чином виконати зобов`язання, матеріали справи не містять.
Щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.
Згідно з п. 1.1 Розділу 1 Кредитного договору № 11-1/608 к-07, за даним Договором Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, при цьому, однією з умов його надання зазначена процентна ставка у розмірі 11,95%.
В той же час, згідно з п. 7.1.2 Розділу 7 Договору при зміні облікової ставки Національного банку України, інфляційного індексу чи кон?юнктури ринку попиту на кредитні ресурси банк має право переглянути встановлену п. 1.1 процентну ставку користування кредитом, про що повідомляє позичальника в письмовій формі за 10 календарних днів до дня встановлення нової ставки.
Про вищевказане підвищення відсоткової ставки з 11,95% до 12,95% банк у встановленому Договором порядку (в письмовій формі) повідомив позичальника ОСОБА_1 , надіславши 30.06.2008 на його адресу відповідне повідомлення. 
03.07.2008 ОСОБА_1 отримав вимогу особисто, а, отже, був проінформованй про таке підвищення. 
Виходячи з викладеного, з урахуванням п. 7.1.2 Договору, порушень в зв?язку з підвищенням відповідачу ОСОБА_1 за Договором процентної ставки позивач не допустив.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зводяться до суб`єктивної оцінки обставин справи та помилкового тлумачення норм матеріального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, оскільки таке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра