РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,
представника позивача ОСОБА_1 
(Справа № 285/6899/25, провадження у справі № 2/0285/383/26)
розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1  до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року до суду звернулась представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 57 197,50 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 17 травня 2008 року ОСОБА_2 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року. Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/1098/21, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
З моменту розірвання шлюбу дитина проживає разом з ОСОБА_2 і вона самостійно несе додаткові витрати на дитину. ОСОБА_5 є студенткою та навчається на денній формі навчання. Навчання проходить частково дистанційно, що потребує наявність гаджетів. Крім того, у дитини виявлено ряд стоматологічних проблем, що в свою чергу потребує відповідного лікування у ортодонта.
У період 2024-2025 роки ОСОБА_2 було понесені витрати, пов`язані з навчанням та лікуванням дитини в сумі 114 395 грн.
Посилаючись на те, що оскільки відповідач не приймає участі у додаткових витратах на навчання та лікування дитини, просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 1/2 від понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 57 197,50 грн.
Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не визнав.
Відповідач посилаючись на те, що оскільки витрати, які просить стягнути з нього позивачка, в розумінні ст.185 СК України, не є додатковими, а також, що він в добровільному порядку періодично надає кошти донці, просить відмовити у задоволенні позову.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини не повідомив.
Заслухавши усні пояснення позивача, її представника, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 17 травня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року у справі №285/2140/16-ц (а.с.8). Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/1098/21, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 
З матеріалів справи вбачається, що в період з 22.02.2023 по 25.07.2025 роки дитина ОСОБА_6 проходила амбулаторне лікування в Медичному стоматологічному центрі “Одена”. З метою лікування, ОСОБА_2 було понесено витрати на суму 24 162 грн., що підтверджується зведеним актом виконаних робіт, випискою із медичної карти (а.с.115-119).
Суд не приймає до уваги долучені до позовної заяви чеки МСЦ “Одена” на суму 48 478 грн, оскільки з них не можливо встановити за які послуги чи медичні препарати було здійснено оплату та кому саме ці послуги було надано.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини та обов`язок батька дитини нести додаткові витрати на її лікування, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини є частково обґрунтовані, а саме в сумі 24 162 грн, в зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 12 081 грн, що складає половину понесених витрат.
Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат пов`язаних з навчання.
Виходячи із аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи, суд вважає, що надання послуг із організації вступу до вищих навчальних закладів для здобуття професійної освіти, зокрема проходження курсів, а також навчання у державному вищому навчальному закладі для здобуття професійної освіти, є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України.(постанова ВС №640/15771/19 від 12.01.2022р., постанова ВС №545/819/18 від 01.04.2019р) 
Встановлено, що ОСОБА_2 було оплачено курси з підготовки Аліни до вступу до університету в сумі 2 500 грн, про що свідчить квитанція (а.с.60).
Також встановлено, що ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка, про що свідчать договори (а.с.10,11).
Для навчання дитини, ОСОБА_2 було понесено витрати на суму 16 750 грн., що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.13-17). 
Таким чином з відповідача підлягає стягненню додаткові витрати в сумі 9 625 грн = (1 250 грн.+ 8 375 грн).
Посилання відповідача у відзиві на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/20 та у справі №336/1488/19 від 26 серпня 2020 року є необґрунтованими, з огляду на те, що вони, зроблені судами за інших фактичних обставин.
Що стосується витрат, які ОСОБА_2 понесла за проживання ОСОБА_5 у гуртожитку в сумі 9 600 грн, а також за проходження курсів з вивчення польської мови в сумі 12 905 грн, то суд вважає, що зазначені витрати не можна вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Представником позивача не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких курсів та проживання у гуртожитку за такою вартістю, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Разом з тим, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача витрат, понесених ОСОБА_2 на придбання ноутбуку Apple MacBook, вартістю 30 673,10 грн, що підтверджується квитанцією про оплату (а.с.19). Зазначені витрати є необхідними для розвитку дитини з метою задоволення її навчальних потреб, в тому числі для повноцінного навчання при переході на дистанційну форму навчання через воєнний стан в Україні. 
При цьому, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів відповідно до ст.81 ЦПК України в підтвердження того, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним станом не має можливості нести додаткові витрати, пов`язані з розвитком та лікуванням доньки ОСОБА_5 , порівну з позивачкою, суду не надано. 
Отже, поважної причини звільнення відповідача від виконання обов`язку по його участі у додаткових витратах на дитину або для зменшення розміру таких витрат судом не встановлено.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини та обов`язок батька дитини нести додаткові витрати на її лікування, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є частково обґрунтовані, а саме в розмірі 37 042,55 грн, яка складається: з 12 081 грн/витрат на лікування/; 9 625 грн/витрат на навчання/; 15 336,55 грн/витрат на придбання ноутбуку/.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В: 
Позовні вимоги  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )про стягнення додаткових витрат на дитину – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 37 042 (тридцять сім тисяч сорок дві) грн. 55 коп.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 20.04.2026 року.

Головуючий