КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Київ № 320/47614/25

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення №204950026588 від 02.07.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком та зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 та призначити їй пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з моменту набуття права на призначення пенсії за віком.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оскільки відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу особи період роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 . Відмова відповідача мотивована тим, що записи про зазначений період внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях (затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162), а саме через наявність виправлення у даті звільнення. Позивач вважає такий висновок відповідача необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки записи у трудовій книжці є логічними, послідовними та відображають безперервний трудовий шлях. Дата звільнення з попередньої посади фактично збігається з датою призначення на нову посаду в межах того ж підприємства в порядку переведення. Виправлення у цифрі “9” у даті звільнення (“09.09.1985”) є формальним та незначним недоліком, який не нівелює достовірність самого факту роботи.
Позивач наголошує, що відмова у призначенні пенсії з суто формальних підстав (через дрібні технічні дефекти оформлення документа, за які працівник не несе відповідальності) є проявом надмірного формалізму.
На переконання позивача, такі дії відповідача порушують право на соціальний захист та є непропорційними відносно мети перевірки документів, що призвело до неправомірного визначення страхового стажу в розмірі 29 років 10 місяців 23 дні замість належного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком”.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог та вказало, що до страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 22.07.1983 серії НОМЕР_1 , зокрема з 22.07.1983 по 09.09.1985, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи, що суперечить вимогам Інструкції №162. Вказано, що для зарахування періоду роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985 необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів, та довідку про реорганізацію підприємства. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 29 років 10 місяців 23 дні (при необхідних 32 роки), що недостатньо для призначення пенсії за віком. Жодних інших документів, підтверджуючі спірні періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачкою при зверненні за призначенням пенсії не надано.
Відповідачем подано клопотання про залучення співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, оскільки позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, виплату пенсії здійснюватиме саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Відповідно до частини третьої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Оскільки оскаржуване рішення №204950026588 від 02.07.2025 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, суд не вбачає підстав для залучення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 63 річного віку, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення пенсії за віком.
Позивач звернулася до пенсійного органу із заявою від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком. 
За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.07.2025 №204950026588 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985 згідно трудової книжки від 22.07.1983 НОМЕР_1 , оскільки записи про роботу внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, а саме — наявне виправлення в даті звільнення з роботи. Для зарахування до страхового стажу періоду з 22.07.1983 по 09.09.1985, необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про реорганізацію підприємства.
Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 02.07.2025 №204950026588 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За пунктом 1.7 цього Порядку, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Таким чином, профільним порядку передбачено можливість особи звернутися до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася до пенсійного органу з заявою від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На момент подачі вказаної заяви про призначення пенсії позивачу виповнилося 60 років.
Проте рішеннями Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 02.07.2025 №204950026588 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Підставою для незарахування періоду з 22.07.1983 по 09.09.1985 до страхового стажу позивача, у тому числі і підставами для відмови у призначенні пенсії за віком зазначено, що записи про роботу внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, а саме — наявне виправлення в даті звільнення з роботи. 
Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача від 22.07.1983 серії НОМЕР_1 позивач працювала у період:
З 22.07.1983 по 09.09.1985 секретарем-машиністкою в Пуско-налагоджувальному управлінні тресті "Ворошиловградспецсільгоспмонтаж".
Інші періоди та їх зарахування не є спірними в цій справі.
Надаючи оцінку наведеним підставам відмови у зарахуванні спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 в справі № 580/4012/19 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком (також, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17).
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача від 22.07.1983 серії НОМЕР_1 є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженою особи та печаткою, не містять виправлень, а відтак відповідачем протиправно не зараховано спірний період роботи позивача через дефектність цієї трудової книжки. Суд зазначає, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємстві на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган мав можливість скористатися правами, передбаченими частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV, та звернутися до центру зайнятості з відповідним запитом.
При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення відповідних запитів для підтвердження спірного періоду.
Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не довів правомірності своїх дій щодо незарахування періоду роботи позивача з 22.07.1983 по 09.09.1985 секретарем-машиністкою в Пуско-налагоджувальному управлінні тресті "Ворошиловградспецсільгоспмонтаж
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період до страхового стажу.
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.07.2025 №204950026588 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки відповідачем протиправно не зараховано спірний період.
При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком задоволенню не підлягає, оскільки призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача.
Верховний Суд у постанові від 21.05.2020 у справі №233/330/17 зазначив, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити пенсії, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.
Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.
З урахуванням зазначеного, наведена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні. 
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватися розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 05.02.2024 у справі №500/1216/23, відповідно до яких "дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності".
З урахуванням зазначеного, наведена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період її роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985 та повторно розглянути заяву позивача від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позов задоволено частково, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області від 02.07.2025 №204950026588 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період її роботи з 22.07.1983 по 09.09.1985.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Відомості про сторони та інших учасників справи: 
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, місцезнаходження: 29013, місто Хмельницький, вулиця Гната Чекірди, будинок 10).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.