ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Волошин В.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Справа № 761/13934/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 04 липня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 

до Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови та закриття справи 
про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), в якому просила постанову серії ЕНА № 4363820 від 27 березня 2025 р. по справі про адміністративне правопорушення про застосування до неї стягнення у виді штрафу в розмірі 340,0 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивачки - закрити.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що під час складання спірної постанови їй не було надано належні і допустимі докази вчинення правопорушення саме в межах населеного пункту та Відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, що мали значення для справи, допущено інші порушення процедури розгляду адміністративної справи.
При цьому, Позивачка стверджувала, що прилад TruCam, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, не може триматися в руках інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.
2. Рішенням Шевченківського районного суд м. Києва від 04 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. 
Також суд визнав належним і допустимим доказом фото технічного засобу TruCam LTI № ТС008393. 
Окрім того, суд акцентував увагу на тому, що ділянка дороги, де було вчинено спірне правопорушення, внесена до переліку ділянок автодоріг держави, на яких територіальні (відокремлені) підрозділи ДПП здійснюють контроль швидкісного режиму за допомогою лазерних вимірювачів швидкості TruCam, про що встановлено відповідні дорожні знаки.
3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення адміністративного позову, наполягаючи на тому, що прилад TruCam, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, не був стаціонарно вмонтованим, а тому наданий Відповідачем відеозапис не може бути належним і допустимим доказом у справі. 
Також Апелянтка зазначає, що спірна постанова за формою і змістом не відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП, адже в п. 7 «до постанови додаються» відомості відсмутні. 
В обґрунтування правильності своєї позиції Апелянтка посилається на правові висновки Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 758/8181/23 та Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 554/1946/21.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2025 та від 17.11.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27 березня 2025 р. інспектором 2 взводу 4 роти 4 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Ящуком О.Л. було винесено відносно Позивачки ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 4363820, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 27 березня 2025р. о 10:06:17 Позивачка, керуючи транспортним засобом марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , в межах населеного пункту м. Київ, бул. Лесі Українки, 20, допустила перевищення швидкості руху в населеному пункті, більше ніж на 28 км/год., а саме автомобіль рухався зі швидкістю 78 км/год. (швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI № ТС008393, БК-472703, 473638 ), чим порушила вимоги п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП.
8. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
У п.п. 8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.
Пунктом 8.4 ПДР України передбачено, що дорожні знаки(додаток 1) поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Згідно розділу 33 ПДР України, дорожній знак 5.49 означає "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 122 цього Кодексу.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду апеляційної інстанції.
9. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.
10. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів відзначає, що Відповідачем, разом із відзивом на позовну заяву, до матеріалів цієї справи долучено також відеозаписи на яких зафіксовано момент вчинення Позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
12. Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що з відеозапису та фото з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008393) вбачається, що автомобіль BMW номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 78 км/год в межах населеного пункту м. Київ, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР більш, ніж на 20 км/год. На відео та фото також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі Позивачки, тобто вимірює швидкість саме цього автомобіля.
13. Отже, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за яке його було притягнуто до відповідальності, підтверджується матеріалами справи.
14. При цьому, колегія суддів вважає помилковим твердження Апелянтки про те, що відеозапис з приладу TruCam не відповідає вимогам ст.ст. 73-76 КАС України з огляду на наступне.
15. Так, відповідно до сертифікату перевірки типу № 22/3/B/21/376-18, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 26.12.2018, яке чинне до 26.12.2028, зазначений прилад станом на час виникнення спірних правовідносин був придатним до застосування.
Згідно свідоцтва на повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки 22-01/32445 від 15.11.2024, яке чинне до 15.11.2025, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ №ТС 008393 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
16. Крім того, цим же свідоцтвом передбачено можливість використання вказаного приладу в ручному режимі вимірювання з похибкою +/- 2км/год.
17. Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20 №ТС000308, виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 № 04/05/02/-2522, який засвідчує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/IES 18033-3:2015.
18. Таким чином, технічними характеристиками приладу TruCam LTІ 20/20, яким було зафіксовано порушення Апелянткою швидкісного режиму руху, передбачено можливість застосування такого приладу в ручному режимі та навіть відведено на це допустиму похибку +/-2%.
19. Тож, показники вказаного приладу, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, є належним і допустимим доказом у справі.
20. Окрім цього, колегія суддів відзначає, що безпосередньо у графі 5 спірної постанови зазначено, що швидкість вимірювалася саме лазерним приладом Трукам ТС000308, а тому та обставина, що у графі 7 відомості відсутні не спростовує правильність висновків суду першої інстанції.
21. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).
22. Отже, ретельно проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у справі докази, судова колегія зазначає, що спірну постанову серії серії ЕНА № 4363820 від 27 березня 2025 р. винесено Відповідачем з дотриманням норм чинного законодавства.
24. Посилання Апелянтки на правові висновки судів апеляційної інстанції є помилковим, оскільки вони не є джерелом права у розумінні ст. 7 КАС України та не є обов`язковими для врахування відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. 
25. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
26. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
27. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 04 липня 2025 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 04 липня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 03 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев 

В.В. Файдюк